Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫מאיפה להתחיל?‬
‫טוב, מה שאני באמת רוצה להגיד זה...‬
‫שאני מי שאני, בזכות המקום ממנו הגעתי.‬
‫איטרניה, עולם של יופי אינסופי.‬
‫כל הדברים שקיימים רק באגדות, וסיפורים לפני השינה.‬
‫באיטרניה, הדברים האלה אמיתיים.‬
‫גריפינים, דרקונים, נמרים מדברים...‬
‫יערות קסומים, מדבריות בוערים, איים בשמיים. מה שתרצו.‬
‫נשבע שאני לא מסטול.‬
‫ואז יש לנו את "טירת גולגולת".‬
‫אבי אמר לי פעם שאיטרניה היא הלב הפועם של היקום.‬
‫ו"גולגולת", היא הליבה של הלב הזה.‬
‫אז אני מניח שהליבה של הלב...‬
‫של הלב, זה הכוח של "גולגולת".‬
‫אומרים שזה יכול להפוך אדם לעוצמתי כמו אל.‬
‫בשביל להגן עליו, הכוח הוטמע בתוך כלי קיבול.‬
‫חרב עתיקה בשם "חרב הכוח".‬
‫כן, אני יודע, אבל זה מה שהם בחרו.‬
‫האגדה מספרת שכאשר איטרניה תעמוד בפני סכנה קיומית...‬
‫גיבור יקום ויניף את החרב...‬
‫ואתם יודעים, ישתמש בה...‬
‫בצורה מטורפת.‬
‫עד שהיום הזה יגיע, היא נשמרה בטירה,‬
‫תחת עינה הפקוחה של הקוסמת,‬
‫שהייתה חכמה, וקדומה...‬
‫וקצת מפחידה, אם לומר את האמת. אבל היא סבבה. היא סבבה.‬
‫במשך מאות שנים, "גולגולת" נותרה תחת הגנתם של אבותיי הקדמונים.‬
‫מבינים, אני מגיע משושלת די מרשימה של גיבורים רבי עוצמה.‬
‫אצילים, חזקים, חסרי מורא.‬
‫אבל אימא, אני לא רוצה להילחם.‬
‫כולם חזקים וגדולים ממני.‬
‫והתיאום עין-יד שלי גרוע.‬
‫שטויות! מי אמר לך את זה? - קרינג'ר.‬
‫זה נכון. הוא הכי קטן וחלש.‬
‫זה נס שהוא עדיין לא שבר משהו או מת.‬
‫אז מה הנסיך אמור לעשות במקום להתאמן בנשק?‬
‫לא יודע, לבלות ולשחק עם קרינג'ר.‬
‫צא לדרך. תן לי כדור צמר, ואני מסודר.‬
‫אתה לא מועיל בשיט, יודע.‬
‫אני חייב ללכת?‬
‫אימון נשק. עכשיו.‬
‫הקשיבו, העילית של אטרנוס לעתיד.‬
‫אין פסלים של לוזרים...‬
‫אין רחובות על שמם של פחדנים...‬
‫ואין מצעדי ניצחון למי "שעשה את המיטב".‬
‫האדמה הזו, הארמון הזה, כל קיומכם...‬
‫מושתתים על כתפיהם של גברים ונשים אשר ניצחו בקרב.‬
‫ובתור "איש-השריון" של המלך, תהיו בטוחים שניצחתי בהמון קרבות.‬
‫זו הסיבה שכולנו כאן.‬
‫הצלתי את התחת של ההורים שלכם.‬
‫את התחת של השכנים שלכם. ואפילו את התחת של ההורים של השכנים.‬
‫מדובר בהרבה ישבנים. אבל הנקודה היא שנלחמתי למענכם...‬
‫ועכשיו אתם תילחמו למעני, עם רפלקסים חדים,‬
‫עין מדויקת, ושרירים לתפארת.‬
‫וזה.‬
‫מישהו יודע מה זה?‬
‫זה מקל.‬
‫תודה שציינת את המובן מאליו.‬
‫עוד מישהו?‬
‫טילה?‬
‫הנשק שלך.‬
‫זאת הילדה שלי!‬
‫אלה הנשקים שלכם. המשך ישיר של הגוף שלכם.‬
‫טוב, התחלקו לזוגות. תפסו נשק.‬
‫אני רוצה לראות סימנים כחולים לתפארת.‬
‫אני רוצה לראות אפים מדממים. שיניים שבורות.‬
‫בואו נתחיל. מרכז כובד אל האדמה.‬
‫היי, דיאן. רוצה... - במציאות היית מת פעמיים.‬
‫אדם. - עיניים למעלה!‬
‫תסתכלו לו בעיניים כשאתם מפוצצים לו את הפרצוף.‬
‫תהדוף, או שבפעם הבאה זה יכאב יותר.‬
‫אולי נשב ונדבר על זה?‬
‫היי, אדם. אדם. תעשה מה שאתה יכול, טוב?‬
‫כן. טילה.‬
‫איזו מן חברה את?‬
‫כזו שהולכת להביס אותך.‬
‫דאנקן.‬
‫איך נראה לך שהחניכים מתקדמים?‬
‫מדובר בחבורה מוכשרת ומסורה, מלכי.‬
‫כולם?‬
‫בלי לרקוד, אדם.‬
‫נו. - תכי אותי! תכי אותי!‬
‫הוא עושה מעצמו צחוק.‬
‫הבטחתי להפוך אותו לגבר, ואעשה זאת.‬
‫כן. אבל איזה גבר?‬
‫אדם! - פשוט תכי אותי!‬
‫טוב, הוא בכל זאת פרק אותה מנשקה.‬
‫זה לא עובד ככה, חברי היקר.‬
‫ניצחתי! ניצחתי! ניצחתי!‬
‫אתה עושה שטויות, אדם.‬
‫ילד.‬
‫הילחם מולי. עם זה.‬
‫טוב, תרים את זה.‬
‫עכשיו...‬
‫הגן על עצמך.‬
‫אבא.‬
‫אבא!‬
‫בעולם הזה אין מקום לחלשים.‬
‫כן, אבא.‬
‫תגיד את זה.‬
‫בעולם הזה אין מקום לחלשים.‬
‫אדם. קום!‬
‫קום.‬
‫כשאתה נופל...‬
‫זו ההזדמנות שלך להתעלות מעל הכול. מבין?‬
‫עכשיו תיראה חזק.‬
‫כשהוא יסתובב, הוא יראה אותך.‬
‫ואתה רוצה להראות לו שאתה יודע לחטוף.‬
‫כשהוא יסתובב, הוא לא יראה ילד קטן ומפוחד.‬
‫הוא יראה גבר.‬
‫מה הוא יראה?‬
‫גבר. - יופי. תסתכל.‬
‫ברגע שהוא מסתובב.‬
‫תלך וזה יעבור, ילד.‬
‫ההצגה נגמרה. חזרו לעבודה. קדימה.‬
‫אדם. - מה את עושה כאן?‬
‫עוקבת אחריך.‬
‫כן, טוב, באתי לפה להתבודד, אז...‬
‫אל תהיה כזה "סקווינק".‬
‫לא חשבתי שאתה חלש, אתה יודע.‬
‫היום באימונים.‬
‫אבא שלי חשב.‬
‫זאת... הקוסמת?‬
‫על מה היא מסתכלת?‬
‫המלך רנדור, מתקיפים אותנו.‬
‫הכול תחת שליטה, מלכי.‬
‫המשמר המלכותי מאומן לזה.‬
‫אני מבטיח...‬
‫שום רע לא יאונה לך או למשפחתך.‬
‫אני אביא אתכם בבטחה ל"גולגולת". שומרים!‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫היצמדו אליי.‬
‫טילה! בואי.‬
‫אבא...‬
‫אני מפחדת.‬
‫מי לימד אותך את המילה הזאת? אה? לא אני.‬
‫יהיה בסדר, מתוקה שלי.‬
‫יהיה אשר יהיה, כל עוד אני כאן, אין לך ממה לחשוש. טוב?‬
‫בואי. קדימה.‬
‫לכו עכשיו! קדימה, קדימה!‬
‫הם רבים מדי.‬
‫צבא גדול פירושו רק דבר אחד.‬
‫יותר מטרות.‬
‫לכו, קדימה!‬
‫אחריי.‬
‫הולכים מכאן.‬
‫בסדר, הישארו שם.‬
‫חיילי צעצוע חלשים של הארמון.‬
‫מלכי, לכו ואל תעצרו.‬
‫לכו. אני אטפל בזה.‬
‫מישהו פה להוט להילחם.‬
‫זה מספיק קרוב.‬
‫איך העזתם לפלוש לעיר שלי! אתם לא יודעים עם מי יש לכם עסק?‬
‫למה שלא תגיד לי.‬
‫אני דאנקן, מפקד המשמר המלכותי.‬
‫איש-השריון הארור של המלך.‬
‫והיום...‬
‫נכשלת.‬
‫אבא. אבא.‬
‫בסדר, קדימה. על הרגליים. קום. קדימה. בבקשה.‬
‫טילה.‬
‫נכשלתי.‬
‫בוא.‬
‫תחזיקי חזק.‬
‫שלטונו של רנדור מגיע לקיצו הלילה.‬
‫האמנת שאתה כה חזק, עד שחדלת לפחד ממה שארב בין הצללים.‬
‫זה הייתי אני.‬
‫אני ארבתי.‬
‫במעמקי היקום, בפינות החשוכות ביותר...‬
‫שם ארבתי.‬
‫אך כעת אני יוצא אל האור...‬
‫על מנת שתחזה במפלתך.‬
‫לכו. אל תסתכלו לאחור.‬
‫אדם, אל תדאג, ילדי. אני שומר עליך.‬
‫תהיה חזק, בני. אני אעכב אותם.‬
‫אבא? - לכו!‬
‫אבא!‬
‫מה בכוונתך לעשות לי, יצור נתעב?‬
‫רק לערוף לך את הראש.‬
‫לא משנה מה יעלה בגורלי, אטרנוס לעולם לא תהיה שלך.‬
‫הארמון שלך הוא לא יותר מערימת לבנים וזכוכית.‬
‫הכתר שלך, תחפושת.‬
‫לא, אני רוצה את הכוח מאחורי זה.‬
‫אוויל-לין?‬
‫הו, אוויל-לין.‬
‫יפה אמרת, לורד סקלטור. ממש שירה צרופה.‬
‫קחו אותו מכאן. זמנו עבר.‬
‫עם עלות השחר...‬
‫איטרניה תחזה בעלייתי.‬
‫זהו. סיימתי. - כמובן, מלכי.‬
‫כשאני מרים את האגרוף ככה, סיימתי. - כן.‬
‫זה הקרשנדו!‬
‫נדע זאת להבא, מלכי.‬
‫הם באים.‬
‫"גולגולת" תיפול.‬
‫לא, היא תישאר על תילה.‬
‫הבא לי את החרב, ילד.‬
‫כן. עכשיו, מהר.‬
‫עליך לקחת את החרב למקום בטוח, הרחק מכאן.‬
‫אם כך, שיהיה מקום שבו הוא לא יימצא לעולם.‬
‫הבית שלי.‬
‫אדם, שמור על עצמך...‬
‫ולעולם אל תשכח מאיפה הגעת.‬
‫החרב הזאת שלי.‬
‫תהיה ילד טוב ותביא לי אותה.‬
‫שלא תעז לעשות עוד צעד אחד.‬
‫אימא.‬
‫אוי, יקירתי, אני מעז.‬
‫אל תאבד את החרב. זו הדרך היחידה שלך הביתה.‬
‫אתה נושא את התקווה של איטרניה.‬
‫לך!‬
‫לא!‬
‫בכל אופן, ככה מצאתי את עצמי...‬
‫אוקלהומה סיטי.‬
‫מה איתך, ג'ולי? המשפחה שלך מהאזור?‬
‫סליחה, אמרת "סקלטור"?‬
‫כן. כן, אמרתי.‬
‫כן.‬
‫אוקיי, אני חייבת לענות.‬
‫זה לא צלצל.‬
‫לא, אני חייבת לענות וללכת.‬
‫בסדר, ג'ולי, אני מצטער.‬
‫אני יודע שזה נשמע מטורף. זה היה הקטע עם החרב?‬
‫החרב היא למעשה רק כלי הקיבול שמכיל את הכוח.‬
‫כמו הכוס הזאת לדוגמה, כן?‬
‫כעת היא מכילה את כוחה של "גולגולת", רק שזו לא הכוס שלך...‬
‫זו הייתה החרב שלי, ואיבדתי אותה בלילה ההוא.‬
‫את יודעת, אני לא מתגאה בזה. אבל איבדתי אותה ו...‬
‫אני מתכוון למצוא אותה.‬
‫וכשזה יקרה, היא תראה לי את הדרך הביתה.‬
‫אתה נפרד ממני?‬
‫לא! הם חייבים להיות יחד.‬
‫אני מבינה.‬
‫בבקשה אל תעשה את זה. אתה לא מתכוון לזה.‬
‫היי!‬
‫מה המצב, אח?‬
‫חזרת מוקדם.‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫אחי.‬
‫סיפרת לה? כאילו, את הכול?‬
‫קוסמת, נמר ירוק מדבר?‬
‫אפילו האכזבה המוחצת של ההוא, המלך, מזה שאתה לא מספיק גבר?‬
‫כן, כן, סביר להניח שהייתי צריך להשמיט את החלק הזה.‬
‫כאילו, אתה מספר לבחורה מ"הינג", שאתה מכוכב אחר,‬
‫אבל אתה תקוע כאן עד שתמצא את חרב הקסמים שתחזיר אותך הביתה.‬
‫זה גורם לך להישמע קצת... מאוד מטורף.‬
‫השרטוטים של הבחורים המנופחים, הסיפורים שאתה מספר...‬
‫הם חטובים רצח במציאות, טוב?‬
‫היא שאלה אותי מאיפה אני, כאילו, מה אני אמור לענות?‬
‫שההורים שלך מצאו את מותם באיזה אירוע טראומתי.‬
‫צר לי, דרך אגב.‬
‫ושאתה מדחיק את זה, ומחליף את זה בפנטזיה הזאת.‬
‫זה לא מה שהפסיכולוגית שלך אומרת?‬
‫אתה אומר שאני פשוט צריך לשכוח מי אני?‬
‫את הייעוד שלי בחיים?‬
‫אולי הייעוד שלך בחיים זה פשוט לא להיות מוזר.‬
‫חשבת על זה פעם?‬
‫כאילו, למה שלא תלך לעבודה, תשלם שכר דירה, תחכה לסופ"ש,‬
‫ותספור את הימים עד החופשה הבאה?‬
‫בדיוק כמו כולם.‬
‫"ראם-מן"‬
‫המשימה הייתה לצייר את הדמות ההיסטורית האהובה עליכם.‬
‫ראם-מן היסטורי.‬
‫"איטרניה"‬
‫לא.‬
‫זה הולך להיות יום טוב.‬
‫"אני קשוב" ברמה הרגשית,‬
‫"אני מרגיש" בהסכמה מלאה,‬
‫"אני רואה" את מי שאתה באמת.‬
‫ותוכלו להזכיר לעצמכם את זה באמצעות המנטרה האהובה עלינו.‬
‫בואו נעמוד ונאמר את זה יחד.‬
‫בואו נקום, בסדר.‬
‫בידיי נמצא הכוח להיות הכי טוב שאני יכול.‬
‫"אדם גלן לשון פנייה: אתה"‬
‫אולי זו האמת שלו, אבל זו לא האמת שלי.‬
‫נראה לי שכולנו צריכים להסכים על איזו אמת מדובר כאן.‬
‫"ראיתם את החרב הזאת?"‬
‫אני מרגיש שיש כאן המון ניסיון להטיח את האמת,‬
‫אבל אולי מה שיהיה יותר בונה,‬
‫זה פשוט להקשיב לאמת. נכון?‬
‫סליחה, מה?‬
‫אתה במקום שלי.‬
‫מה?‬
‫תפסת לי את המקום.‬
‫סליחה.‬
‫היי, עצה לבחור החדש?‬
‫אתה יודע, כמה דברי חוכמה.‬
‫טוב, ילד, תהיה נאמן למי שאתה, אל תסתתר מאחורי החזות.‬
‫החזות היא רק מסכה. אבל אם אתה מאמין בעצמך?‬
‫אין דבר שלא תוכל להשיג.‬
‫מגניב.‬
‫ממש מגניב.‬
‫תוכל לחזור על זה בשבילי?‬
‫לא. זה כל מה שתקבל.‬
‫דרך צלחה, ילד.‬
‫"ראיתם את החרב הזאת?"‬
‫דינג-דונג.‬
‫היי. - היי.‬
‫יש לך זמן לשיחה קצרה אצלי במשרד?‬
‫האמת שעשיתי דברים ממש חשובים של משאבי אנוש.‬
‫אני רואה. כן. אבל לא באמת שאלתי. יותר קבעתי עובדה. אז...‬
‫אה, בסדר.‬
‫כן, זה מבלבל. הטון מעט מבלבל.‬
‫"זאת הייתה שאלה או לא?" זאת לא.‬
‫אז נתראה בעוד עשר דקות? בסדר. - בסדר.‬
‫בסדר, סוזי.‬
‫אדם, אתה חושב מדי פעם על עתידך בחברה הזאת?‬
‫אני צריך לחשוב?‬
‫טוב, בוא ננסה שינוי כיוון קל.‬
‫אתה טוב בתפקיד שלך.‬
‫חברותי, הגון, מתחשב.‬
‫אנשים מקשיבים לך. אוהבים אותך.‬
‫אבל...‬
‫נראה שדעתך מוסחת...‬
‫ואני לא רוצה להרוס לאף אחד את הכיף.‬
‫ואם הכיף שלך זה דברים של חנונים וחרבות, אז עוף על זה.‬
‫אבל אני לא אבצע את תפקידי אם לא אכניס לך קצת כאן.‬
‫"תכניסי לי"?‬
‫שטיפה הגונה. מבין?‬
‫בוסית קשוחה לפניך. לא יכולה להיות החברה הכיפית.‬
‫אבל נעבור לפרצוף מגה-רציני.‬
‫התחביב שלך פוגע בעובדים האחרים.‬
‫"מצאתי את החרב שלך."‬
‫אולי נתעלם מזה לרגע, כן?‬
‫האובססיה הזאת לחרבות...‬
‫לא מצטיירת טוב במשאבי אנוש.‬
‫למעשה, אני אצטרך לפטר אותך אם לא תתאפס על עצמך.‬
‫אה, זה כמו אולטימטום.‬
‫כן. אוקיי. כן, אתה מבין.‬
‫אני לא מצטיינת בקונפליקטים.‬
‫אתה תפוטר אם לא תפסיק לחפש כלי נשק בזמן העבודה.‬
‫אתה מלחיץ אנשים. במיוחד את דריל.‬
‫וואו, אני שונא את דריל.‬
‫תקשיבי, את לא מבינה.‬
‫אני כלום בלי החרב הזאת.‬
‫בסדר, רגע האמת.‬
‫אתה מתכוון לחיות פה, במציאות...‬
‫או לבזבז את חייך כמו איזה פנטזיונר,‬
‫ללא מטרות, ללא דרך למנוע מעצמך לגעת נייד.‬
‫אני רואה את היד שלך.‬
‫רק לרגע. - לא. אל תרים אותו.‬
‫לראות מה כתוב. - בבקשה, לא.‬
‫אני נוגע. - אל...‬
‫בסדר, נגעת. טוב.‬
‫"מצאתי את החרב שלך. היא שלך תמורת 300 דולר"‬
‫אדם? - וואו.‬
‫אדם? חכה. - חייב לזוז.‬
‫אדם? אתה לא יכול פשוט...‬
‫אם תצא מהדלת, אתה יכול לנשק לשלום את המקום הזה.‬
‫בהסכמה.‬
‫"אזור האימה"‬
‫בסדר, נראה לי שהגעתי.‬
‫ניפגש בפנים.‬
‫טוב, איך אני אדע שזה...‬
‫אתה תדע.‬
‫זה אתה, נכון?‬
‫די בטוח. כן.‬
‫אש.‬
‫כן. - כן.‬
‫יש לך את החרב שלי?‬
‫לא. לא נראה לי.‬
‫אין חרב?‬
‫לא.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫טוב, אז אתה לא אתה.‬
‫סליחה. - כן.‬
‫"ביג ג'ים"‬
‫החרב שלי אצלך? - מה?‬
‫לא משנה.‬
‫החרב שלי אצלך?‬
‫אני. זה אני.‬
‫מה לעזאזל, בנאדם?‬
‫אשכרה שאלת את כל האנשים בחנות אם יש להם חרב?‬
‫כן. טוב, כולם פה נראים עם חרבות.‬
‫יש לי מטה קסמים בבית.‬
‫אל תתקרב אליו.‬
‫זה המקסימום שאני יכול להביא אותך.‬
‫מה?‬
‫מה אני אמור לעשות עם זה?‬
‫בעיה שלך, גבר.‬
‫לא הייתי כאן.‬
‫המצב תחת שליטה!‬
‫היי, אסור לך לעשות את זה!‬
‫אה, אל תדאגי. החרב שלי.‬
‫בסדר.‬
‫אוי, לא. אוי, לא.‬
‫אדוני, בבקשה תרד מטוראק.‬
‫טוראק נמצא מעליי.‬
‫מסתדר. לא מסתדר. אני לא מסתדר.‬
‫אדוני, בבקשה תפסיק לבזוז את השודד.‬
‫הוא בוזז אותי.‬
‫אדוני, החרב לא למכירה.‬
‫אני לא קונה אותה. אני לוקח אותה.‬
‫בעוד רגע אני אעלם...‬
‫בפרץ אור אדיר.‬
‫או משהו כזה.‬
‫מגניב.‬
‫בשם כוחה של ה"גולגולת"...‬
‫אני חייב לחזור הביתה!‬
‫"גולגולת", קחי אותי הביתה.‬
‫אתה רווק?‬
‫היי, מה לעזאזל?‬
‫אני שונאת שאתה מצחיק אותי. ועוד יותר כשאתה גורם לי לבכות.‬
‫אני שונאת שאתה לא בסביבה, ואת העובדה שלא התקשרת.‬
‫זאת... - חרב הכוח?‬
‫כן, זאת החרב. בסדר.‬
‫בבקשה תעבדי.‬
‫תעשי משהו.‬
‫"אבא"‬
‫מעולה.‬
‫היי, חרב מגניבה, "היילנדר".‬
‫כן, חרב יפה, "ריפ ואן"...‬
‫המלך ארתור...‬
‫מה אתה בכלל? היילנדר?‬
‫אלוהים, מה לעזאזל? אידיוטים, בנאדם.‬
‫תישאר פה.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫אדם?‬
‫זה באמת אתה?‬
‫מה?‬
‫אתה לא מזהה אותי?‬
‫עדיין חתיכת סקווינק.‬
‫טילה?‬
‫מוכן לחזור הביתה?‬
‫מה הדבר הזה רוצה ממני?‬
‫לא אותך הוא רוצה. אלא את זה.‬
‫החרב שלחה סימן. למה התעכבת כל כך עם ההנפה שלה?‬
‫די איבדתי אותה.‬
‫"איבדת"? - כן.‬
‫חלפו 15 שנים.‬
‫בסדר, בספירה לשלוש.‬
‫לא. לא, אני לא רוצה לרוץ. לא יכול. - אחת. שתיים.‬
‫שלוש. קדימה. - אין בי את היכולת.‬
‫בסדר, תאטי, תאטי.‬
‫קפוץ! - מה? לא!‬
‫בסדר, בסדר. בסדר.‬
‫מה יש לך? - כן. בסדר.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫לחללית שלי. שנמצאת שם.‬
‫איפה?‬
‫כן.‬
‫מגניב.‬
‫חללית. היפתחי.‬
‫פותח את דלת החללית.‬
‫לא, אתם יודעים מה, אמרתי לכם שזה אמיתי.‬
‫לא לכם באופן ספציפי...‬
‫פשוט, אתם יודעים, אתם סוג של מייצגים‬
‫את מרבית האנשים בחיי שפקפקו בי.‬
‫אדם, בוא כבר.‬
‫חללית, בואי נסתלק מכאן. עכשיו!‬
‫מסתלקים מכאן, עכשיו.‬
‫תחזיק חזק. זה עומד להיות מוזר.‬
‫בסדר. - חללית, קיפול מרחב.‬
‫מקפל מרחב והופך למוזר.‬
‫אני לא מאמין שזאת את.‬
‫כן.‬
‫זאת אני.‬
‫גדלת ממש.‬
‫הכוונה שהזדקנת.‬
‫יפה! הזדקנת יפה. התבגרת!‬
‫ואתה לא השתנית כלל.‬
‫טוב...‬
‫אדם, אין לך מושג כמה המצב היה נורא.‬
‫כלומר, הכול השתנה מאז שעזבת.‬
‫ההורים שלי?‬
‫סקלטור לקח אותם בלילה ההוא...‬
‫ולא ראינו אותם שוב.‬
‫מגיעים לאיטרניה בעוד עשר...‬
‫תשע, שמונה, שבע, שש...‬
‫אני לא מאמין שאני סוף סוף בבית.‬
‫הייתי מציעה לך להנמיך ציפיות.‬
‫...שתיים, אחת.‬
‫הכול נעלם.‬
‫סקלטור מעולם לא רצה את אטרנוס.‬
‫הוא פשוט לא רצה שאף אחד אחר יקבל אותה.‬
‫למה שהוא יעשה את זה?‬
‫כי הוא רע.‬
‫מוכרח להיות משהו מעבר לזה.‬
‫יש לו גולגולת במקום פנים.‬
‫חייבים להתקפל. מסוכן מדי להישאר כאן בחוץ.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫סליחה, אדוני. לא ידעתי האם אתה ער, מלכי.‬
‫הבא לי את המטה שלי, חזיר.‬
‫כן, אדוני.‬
‫זהירות! אם תפיל אותו, אני אדאג שיטחנו אותך לנקניקיות,‬
‫בדיוק כמו אימא שלך.‬
‫מלכי, סקלטור...‬
‫המפלצת חזרה.‬
‫הו, סקלטור המתועב והנאלח.‬
‫אדון האופל הסדיסט...‬
‫אוי, תשתוק! על הברכיים.‬
‫נמוך יותר.‬
‫אמור לי שהחרב ברשותך.‬
‫מצאתי אותה, מלכי, אבל האישה, טילה, לקחה אותה.‬
‫בבקשה, תפסיק. זה ממש כואב, מלכי.‬
‫טילה?‬
‫הגורה של איש-השריון של המלך.‬
‫לפי המודיעין חלליתה נצפתה בגיחת סיור מעל אטרנוס ממש הבוקר.‬
‫אם כך, החרב כאן.‬
‫עלינו לעקוב אחריה ולראות לאן היא נמלטת.‬
‫זה כבר בטיפול, מלכי.‬
‫מדוע אתה עדיין כאן?‬
‫הבא לי את החרב, אימבציל שעיר!‬
‫מה אני, אוויל-לין? האם אני לא עוצמתי?‬
‫מלכי, אין עוצמתי ממך.‬
‫האם לא יצאתי מגדרי כדי להראות לתושבי איטרניה...‬
‫שאני שליט הגון וראוי?‬
‫רצחת אלפים מהם בשביל להוכיח זאת.‬
‫אבל איזו תועלת יש בכך?‬
‫מלכי, אם יורשה לי?‬
‫כבר ניצחת.‬
‫צבא עצום סר למרותך.‬
‫מטה ההרס שלך, כס העצמות,‬
‫יש לך אותי.‬
‫האם אתה באמת זקוק ליותר?‬
‫הכול יכול להילקח ממני. אינך מבינה?‬
‫המטה שלי יכול להילקח. את יכולה להילקח ממני. הכול.‬
‫ואז, מה אני?‬
‫מלכי, אתה... - אז אני כלום ושום דבר!‬
‫כל עוד החרב נמצאת בידיי אחר...‬
‫הכוח הנמצא ברשותי הוא זמני בלבד.‬
‫אני זקוק ליותר מאשר משהו בר-חלוף.‬
‫אינני סתם מלך.‬
‫אני שטן...‬
‫אך בכוונתי להיות אל.‬
‫לאן את לוקחת אותי? - למשמר המלכותי.‬
‫או מה שנותר מאיתנו, בכל אופן.‬
‫המשמר המלכותי כאן? הסתתרתם?‬
‫סקלטור לעולם לא יחפש אותנו כאן.‬
‫ועכשיו שהחרב בידינו, נוכל להביס אותו.‬
‫הצמד אותה אליך, ותנסה לא לעורר חשד.‬
‫זה מה שלובשים בכדור הארץ?‬
‫האמת שלא. לא ממש.‬
‫אל תסתכל ככה.‬
‫אני רואה את החרב.‬
‫בסדר, תן לי לדבר.‬
‫ייתכן שהם קצת כועסים בגלל...‬
‫איפה היית?! היית אמורה לפטרל.‬
‫הבריונים של סקלטור נמצאים בכל מקום.‬
‫מצאתי את חרב הכוח.‬
‫מה?‬
‫שם. והאדם אשר נושא אותה הוא בנו של המלך רנדור.‬
‫הנסיך האבוד של אטרנוס.‬
‫שלום, אדוני.‬
‫תענוג צרוף להיות כאן.‬
‫זה לא בנו של המלך.‬
‫כן. והוא יכול להוכיח את זה.‬
‫אני יכול, כן.‬
‫אז...‬
‫אני זוכר שצפיתי בך בתור ילד עם אבא שלי, מעביר אימוני לחימה.‬
‫מה? זו רעידת אדמה? מה?‬
‫מי הפושטק הקטן הזה?‬
‫ראם-מן?‬
‫איך קראת לי?‬
‫ראם-מן?‬
‫אתה יודע, קראתי לך ככה... כי הוא נראה כמו...‬
‫נראה כמו מה?‬
‫טיפוס שמתנגח.‬
‫מתחזה. אתה לא מכיר אותנו.‬
‫לא, לא, לא. אני מכיר אתכם.‬
‫תקשיבו, כל חיי סיפרתי לאנשים עליכם.‬
‫כשהייתי ילד, הייתי מצייר ציורים, כדי שלא אשכח אתכם.‬
‫באמת? - כן.‬
‫טוב, אז מי אני?‬
‫אתה פיסטו.‬
‫אני יודע שזה לא השם שלך, אבל, אתה אתה יודע...‬
‫אתה מכניס לאנשים, אז...‬
‫אני לא מכניס לאנשים.‬
‫די בטוח שראיתי אותך מכניס לגובלין פעם אחת.‬
‫אדם!‬
‫זהו מושיעה של איטרניה?‬
‫תקשיב, אני יודעת. הוא גם לא מה שאני ציפיתי, טוב?‬
‫אבל אני נשבעת שזה הוא.‬
‫כלומר, איתרתי את חרב הכוח...‬
‫אני רוצה לראות את זה. - ...וזה הוביל אותי...‬
‫תפסיק להתפתל! - מה אתה עושה?‬
‫לבחור הזה. - תן לי.‬
‫טילה.‬
‫תודה.‬
‫בכנות, חשבתי שזה ילך יותר טוב.‬
‫נצטרך רגע לדבר על זה.‬
‫בטח. כן, כן. בואו נדבר על זה. - לא, לא. אדם!‬
‫השם הוא דינה, נכון? דינה?‬
‫דיאן. - דיאן.‬
‫דיאן. כן! אלוהים אדירים.‬
‫טוב, זה ממש מטורף, אבל למדנו יחד בבית הספר.‬
‫נהגת לדחוף אותי ללוקרים.‬
‫זה כאב?‬
‫טוב, אני...‬
‫דיאן? נראה לי שנעלת את זה. בטעות.‬
‫פיסטו?‬
‫כי יש לו... מסיבי...‬
‫הייתי בן עשר, בסדר? - חייבים לעוף מכאן.‬
‫יש פה ריח של משתנה.‬
‫זה הוא. - תתחפף.‬
‫כן, בצדק.‬
‫זה רובוט-לחימה רמה 4?‬
‫מה? לא, זה שום דבר. רובוט שירות. עוזרת בית משודרגת.‬
‫מקסים.‬
‫לא, רמה 4 הם חיילי-העל הקטלניים ביותר שיוצרו אי-פעם.‬
‫אחד מהם שווה ערך ל-15 חיילים.‬
‫האמת שעשרים חיילים.‬
‫אדיר.‬
‫זה נראה כמו חרב הכוח.‬
‫קטנה יותר משחשבתי.‬
‫טוב, זה משום שהיד שלי ממש גדולה.‬
‫היד השנייה זו היד הגדולה שלך.‬
‫טוב, גם זאת די גדולה.‬
‫זו הסיבה שהחרב נראית כה קטנה כשאני אוחז בה.‬
‫קפטן.‬
‫כן, דברי.‬
‫ייתכן שיש לנו בעיה בכניסה.‬
‫הם באים לחרב!‬
‫חייבים להסתלק מכאן.‬
‫גברתי? את לא אמורה להיות פה למטה ולשטוף רצפות.‬
‫את יכולה להצטרף אלינו.‬
‫בתור משרתת?‬
‫לא, בתור חיילת.‬
‫אדם, אתה מוכן להפסיק להתיידד עם מכשירי החשמל?‬
‫אני אצטרף אליכם.‬
‫בתנאי שלא אכין אוכל,‬
‫לא אשטוף כלום,‬
‫וכל סוגי ההפרשות שיצאו מכם, באחריותכם בלבד.‬
‫מובן?‬
‫רגע.‬
‫חכו.‬
‫תעזור לי להרים אותו. אני לא יכולה לעזוב אותו.‬
‫מה? את הבחור השיכור? - אבא.‬
‫קום.‬
‫למה קראת לו אבא?‬
‫זה אבא שלי.‬
‫אבא, קום.‬
‫תנמיכי את הקול. אני מנסה לישון כאן.‬
‫דאנקן? - אתה עוזר לי להרים אותו או לא?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אוי, אלוהים, הוא כבד.‬
‫כן, רעיון מעולה. הוא צריך נוזלים.‬
‫מי הבחור הזה? אני מכיר אותך?‬
‫טוב, כן. כן.‬
‫לפני שנים רבות, כשהייתי ילד, היית מאמן אותי.‬
‫קרב חרבות? קרב פנים אל פנים?‬
‫אה, ירדת עליי, השפלת אותי כשהייתי על הקרשים.‬
‫שברת את רוחי, ורמסת את ההערכה העצמית שלי?‬
‫אדם. אני אדם.‬
‫אני לא מנקה את זה.‬
‫אף אחד לא ביקש ממך לנקות.‬
‫רק רגע. אני יודע מי אתה.‬
‫אתה בנו של רנדור.‬
‫כן. כן, זה אני.‬
‫אדם הקטן והמתוק.‬
‫אדם! זה ממש מגניב! אתה זוכר אותי.‬
‫שחיף. חסר עמוד שדרה. כאילו... חלש.‬
‫אוקיי, לא נראה לי שהייתי... חסר עמוד שדרה?‬
‫זה מספיק. הולכים. חייבים לזוז, אבא.‬
‫מה? לא, לא, לא. - בוא נזוז.‬
‫טוב לי בדיוק איפה שאני. אתם תלכו.‬
‫אני נשאר כאן ליד הקיא הזה.‬
‫נצטרך לסחוב אותו.‬
‫הבנתי. תודה רבה שגררתם אותי להרפתקה המרגשת הזאת.‬
‫היי.‬
‫היי, אני יכול ללכת. אמרתי שאני יכול ללכת!‬
‫מכאן.‬
‫החרב כאן. מצאו אותה!‬
‫חייבים להרחיק ממנו את החרב ככל האפשר. לכו!‬
‫קדימה, חייבים לזוז.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫היי, פח זבל מהלך!‬
‫אמרתי לך שאני יכול ללכת.‬
‫ייתכן שתרצה להתכופף.‬
‫ייתכן שתרצי ללכת...‬
‫רובוטו, תוכלי בבקשה לעבור למצב קרב לשנייה אחת?‬
‫אתה מנסה להיות מצחיק?‬
‫היא רובוטית שירות. דאנקן תכנת אותה מחדש לפני שנים.‬
‫ברור. המטורפת הזאת כמעט הורידה לי את הראש.‬
‫זה היה כשל טכני.‬
‫כן, בטח.‬
‫רוצו.‬
‫מה לעזאזל קורה כאן?‬
‫מספיק לירות עליי!‬
‫תודה, חברים.‬
‫בואו אחריי.‬
‫היא קפצה?‬
‫לא ציפיתי לזה.‬
‫כן. לא, גם אני לא.‬
‫לסחוב את שיכור-דאנקן? - איך קראת לי?‬
‫טוב. דאנקן, אתה בסדר?‬
‫מעולם לא היה טוב יותר.‬
‫איך הוא לא מת עדיין?‬
‫אבא. - לא, אני בסדר.‬
‫בואו נלך.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫צאו החוצה, פחדנים!‬
‫טראפ-ג'ו.‬
‫מי?‬
‫מהציורים שלי! - טראפ-ג'ו?‬
‫לא משנה. - לא, לא, לא.‬
‫אבא.‬
‫כל אחד חוץ ממנו. אנחנו לכודים.‬
‫לא נותר לאן לברוח.‬
‫אולי אוכל לדבר איתו. לפתח שיח.‬
‫השתגעת? - מה?‬
‫הוא השתגע? - שיח?‬
‫אני עושה את זה לצורכי עבודה כל הזמן.‬
‫האמת שאני די טוב בזה.‬
‫היי, לא. לא! - כבר חוזר. כבר חוזר.‬
‫מה? - אדם!‬
‫שלום!‬
‫שלום.‬
‫מר טראפ-ג'ו.‬
‫שלום לך.‬
‫חכו.‬
‫נוכל לדבר לרגע?‬
‫אני רק רוצה להרגיע את הרוחות כאן,‬
‫כי מרגיש לי שהעניינים פה התחממו בטירוף.‬
‫מה אתה אומר? באמת?‬
‫ומי אתה אמור להיות?‬
‫אני אדם. הנסיך של...‬
‫בסדר...‬
‫אני רואה שאנחנו נכנסים פה למסלול של סכסוך.‬
‫תפסיק לדבר.‬
‫בסדר.‬
‫ויישוב סכסוכים מתבסס על תקשורת אפקטיבית, נכון?‬
‫השתמש בחרב!‬
‫השתמש בחרב. איזו חרב?‬
‫תגיד את המילים.‬
‫בשם כוחה...‬
‫בשם כוחה של הגולגולת.‬
‫בשם כוחה של הגולגולת!‬
‫הכוח בידיי!‬
‫וואו.‬
‫האלוף של טירת גולגולת.‬
‫ניצלנו.‬
‫הלך עלינו.‬
‫אלוהים...‬
‫בדיוק. זה מה שלימדתי אותך.‬
‫זה לא... אוקיי.‬
‫זה טוב. זה טוב.‬
‫היי, חייבים לזוז. קדימה. - בואו נלך.‬
‫ראיתם את זה?‬
‫תלשתי לבחור הזה את היד ויריתי בכל החברים שלו.‬
‫ראיתי את זה, ילד. ראיתי.‬
‫טיפשים שכמותכם! שוטים וכסילים!‬
‫מלכי!‬
‫מקבץ מושתנים מאוסים מוכי גורל!‬
‫אני רוצה את החרב! שמעתם? אני רוצה אותה. היא שלי.‬
‫שלי, שלי, שלי.‬
‫ואני אקבל אותה. שמעתם אותי?‬
‫אני אקבל אותה. ואתם... תביאו לי אותה.‬
‫אתם מבינים?‬
‫אחריהם! הביאו את החרב!‬
‫אולי כדאי שאני אטיס.‬
‫אתה לא מטיס, אבא.‬
‫את נהדרת, טילה.‬
‫לא עכשיו, אדם. - בסדר.‬
‫בן... - פרצה.‬
‫פרצה במעטפת החללית.‬
‫חללית, בצעי ניתוח מצב.‬
‫מבצע ניתוח מצב. המעטפת שלי נפרצה.‬
‫הבנתי. - אני רק אומר...‬
‫שיש לי הרבה ניסיון בכל הקשור ל...‬
‫אתה רוצה ללכת, אבא? כי אני אאלץ אותך ללכת.‬
‫שיט.‬
‫טילה? - צא לשם ותירה בכמה רעים.‬
‫בסדר. - מזחלת שמיים. מאחור.‬
‫על זה. מזחלת שמיים.‬
‫לא אתה. - מה?‬
‫בהחלט לא אתה.‬
‫מה ל...?‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫אנחנו מאבדים גובה.‬
‫את יודעת, אם תפעילי פחות לחץ על ההגה,‬
‫תצליחי... - שום מילה.‬
‫אנחנו לא נצליח.‬
‫טילה, תחזיקי אותה יציב ככל הניתן.‬
‫אה, אומר השיכור.‬
‫טוב.‬
‫אדם?‬
‫אדם! היי!‬
‫היי, מאחוריך!‬
‫זוז משם, מטומטם. - מה?‬
‫אתה עומד למות.‬
‫וואו, את באמת יודעת להטיס.‬
‫אני לא רוצה לשמוע.‬
‫מורדי איטרניה.‬
‫החסד לו זכיתם הגיע לקיצו.‬
‫זמנכם תם.‬
‫אם ברצונכם לזכות לראות עוד בוקר,‬
‫הישבעו לי אמונים כעת.‬
‫אתם מבינים את המשמעות, בני-בליעל?‬
‫זה אומר שאהרוג אתכם בזה אחר זה,‬
‫עד שתאמרו לי את שמו של הברברי עז המצח הזה.‬
‫האם אתם יודעים למי אני מתכוון?‬
‫שרירים. חגורת מותניים. שזוף מכף רגל ועד ראש.‬
‫חרב גדולה ונוצצת.‬
‫לא?‬
‫בסדר גמור.‬
‫אתה.‬
‫אוויל-לין, מי זה?‬
‫מוס-מן.‬
‫הוא יספיק.‬
‫לא! לא, לא.‬
‫הביטו, גיבוריה המובסים של איטרניה,‬
‫בעודו מתחנן על חייו העלובים.‬
‫קדימה.‬
‫תתחנן.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫תראי, יקירתי, עשיתי מהצמח חיפוי לגינה.‬
‫מעולה. "חיפוי לגינה".‬
‫אז, אני אשאל שוב...‬
‫מיהו הלוחם אשר נלחם למענכם היום?‬
‫מספיק!‬
‫מספיק. אני אספר.‬
‫הו, בבקשה ספר.‬
‫זה הנסיך הצעיר, חזר מן המתים.‬
‫באמת?‬
‫קחו את כולם. כלאו אותם.‬
‫תנו לערימת הפסולת הזו להישרף כליל.‬
‫טוב, הם לא יבואו בעקבותינו לכאן.‬
‫לא בלי תגבורת.‬
‫אני אלך לחפש את אדם כל עוד יש אור.‬
‫לא, לא, תשאירי את זה לי.‬
‫באמת, אבא. אני אסתדר. - טילה. זה מה שאני עושה.‬
‫עשית. זה מה שעשית.‬
‫אני מטפלת בזה. תישאר כאן.‬
‫"של אבא"‬
‫איפה אני?‬
‫מי אני?‬
‫אתה הוא זה אשר ישיב את השלווה לאיטרניה.‬
‫האלוף של טירת גולגולת.‬
‫אדם.‬
‫תודה לזודאק שאתה בחיים!‬
‫נראה לי שהרגע הברחת את הקוסמת.‬
‫זאת לא הקוסמת.‬
‫אני באמת מאמין שזו הייתה הקוסמת.‬
‫בטח.‬
‫נפצעת?‬
‫למרבה הפלא, כלל לא.‬
‫יופי.‬
‫קדימה, מתחיל להחשיך.‬
‫נחנה כאן הלילה, ונצא לדרך עם אור ראשון.‬
‫מה?‬
‫כלום. עבר הרבה זמן מאז שראיתי אותך ככה.‬
‫טוב, איש-השריון נמצא כאן איפשהו.‬
‫אני מקווה שתמצא אותו.‬
‫היי, רק רגע.‬
‫מה יש לנו כאן?‬
‫למי מתחשק משקה?‬
‫אבא, אתה רציני?‬
‫מה? בחייך. שבי.‬
‫נפתח כמה בקבוקים. נספר סיפורים, נשיר קצת.‬
‫אם לא נחגוג את הניצחונות הקטנים...‬
‫ניצחון? איזה ניצחון?‬
‫טוב, אנחנו עדיין בחיים.‬
‫אה, זה ניצחון מבחינתך?‬
‫טילה, אני אומר שהרווחנו את זה.‬
‫אתה "מרוויח את זה" כבר 15 שנה.‬
‫יותר לשנינו. בוא. שב.‬
‫לחיי חזרתה של החרב...‬
‫והאלוף של טירת גולגולת!‬
‫תלישת יד של מישהו...‬
‫זה לא ממש נראה כמו משהו שאנחנו צריכים לחגוג.‬
‫טוב, זה היית אתה או הוא.‬
‫כאילו, מה קרה...‬
‫להבנה והקשבה?‬
‫פשוט לדבר זה עם זה?‬
‫אה, דיבורים.‬
‫מה תעשה כשמישהו יסתער על משפחתך עם חרב?‬
‫בסדר, אני מבין. מה להגיד... נלחמים בו, נכון?‬
‫לא, מגנים עליהם.‬
‫אתה לא רואה את זה נכון.‬
‫אתה בז לחיילים שיורים בכל דבר! כמה הם בורים.‬
‫אך ביום פקודה, אלה לא המשוררים שמתייצבים בחזית.‬
‫אלא האדם עם הכוח.‬
‫והוא לא עושה זאת למען התהילה.‬
‫הוא עושה את זה בשביל...‬
‫שילדיו יזכו לראות עוד בוקר.‬
‫זה גבר, עד כמה שידוע לי.‬
‫מתייצב למשימה בעת הצורך.‬
‫כמו שאתה עשית.‬
‫אפרופו...‬
‫תפקדת לא רע מקודם.‬
‫זה הדבר הכי נחמד שאמרת לי אי פעם.‬
‫כלומר, הביצוע שלך, קצת לוקה בחסר.‬
‫והטכניקה שלך בהחלט דורשת ליטוש.‬
‫אבל לא רע. - הנה הוא.‬
‫זה הדאנקן שאני זוכר.‬
‫יופי.‬
‫היי, תוכל לבוא לעזור לי עם זה?‬
‫זה די כבד,‬
‫אז אם את יכולה... - וואו! כן.‬
‫הבד שלך ב... סליחה. - בסדר.‬
‫אז איך התחושה להיות לוחם רב-עוצמה?‬
‫בהתחשב בנסיבות, אני מרגיש די טוב.‬
‫למרות שאני לא ממש יודע מה קרה לחולצה שלי.‬
‫או למכנסיים.‬
‫הם חוזרים, או שאצטרך לקנות חדשים בכל פעם?‬
‫ממש התגעגעתי אליך, אתה יודע.‬
‫גם אני.‬
‫חשבתי עליך. כל הזמן.‬
‫גם אני.‬
‫למען האמת, לא עבר יום שבו לא חשבתי עליך.‬
‫גם אני.‬
‫וכמה...‬
‫החברות שלנו חשובה לי.‬
‫תמיד היית חבר ממש טוב.‬
‫כאילו, ממש-ממש טוב. כמו אח קטן.‬
‫כן. תמיד היית, ותמיד תישאר כזה.‬
‫ושום דבר לא ישנה את זה. לעולם.‬
‫אחות שלי.‬
‫יודעת. טוב. בסדר. - כן. איזו הקלה.‬
‫טוב, בוא נחרים את הבקבוקון הזה, לפני שאבא שלי יפצח בשירה.‬
‫כן, אנחנו לא רוצים את זה.‬
‫כן.‬
‫הביטו, מוכי גורל עלובים, זהו אני...‬
‫סקלטור.‬
‫ואתם רק תולעים תחת רגליי.‬
‫תולעי-תחת? הוא קרא לנו הרגע תולעי-תחת?‬
‫אך קיים בקרבכם אחד הסבור כי נועד לגדולות.‬
‫נראה שהנסיך האובד חזר.‬
‫אבל זו כבר לא איטרניה שלך, הנסיך אדם.‬
‫היא שלי. וכך גם כל מה שבתוכה.‬
‫כולל החרב שבאמתחתך...‬
‫שכן היא נועדה ליד אדירה בהרבה משלך.‬
‫אם כך, זו הצעתי רחבת-הלב.‬
‫הבא את חרב הכוח אליי, להר-נחש,‬
‫וייתכן שתזכה להתאחד...‬
‫עם אימא ואבא.‬
‫כן, הם בריאים ושלמים.‬
‫בסדר, לא "בריאים", אבל הם שלמים.‬
‫תאר לעצמך, תוכלו לחזור להיות משפחה מאושרת.‬
‫או שהם ימותו...‬
‫באכזריות.‬
‫והאשמה תרבוץ עליך לעד.‬
‫כמה כבדה תהיה אז החרב בידייך...‬
‫האלוף של טירת גולגולת?‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫עכשיו.‬
‫אדם! אדם! זאת מלכודת!‬
‫אסור שהחרב תיפול לידיו של סקלטור. הוא יהיה בלתי מנוצח.‬
‫אני לא אתן לו אותה. אני אהרוג אותו באמצעותה.‬
‫אנחנו מדברים פה על סקלטור. אי אפשר לפעול בפזיזות.‬
‫יש לי כוח של אל בידיים!‬
‫אבל אתה לא אל. אתה בן אנוש.‬
‫הוא לקח את משפחתי, טילה!‬
‫אני חייב להציל אותם.‬
‫זה מה שגבר עושה, נכון?‬
‫אתה נשמע כמו אבא שלי.‬
‫זה דבר רע?‬
‫אנחנו נראה. - היי!‬
‫אני הולך איתכם או בלעדיכם.‬
‫אדם.‬
‫אנחנו איתך.‬
‫לאורך כל הדרך.‬
‫נראה שיש להם משאלת מוות תמידית.‬
‫לא עכשיו.‬
‫בואו.‬
‫הר-נחש בכיוון הזה.‬
‫אנחנו לא יודעים מה יש שם.‬
‫אני שם.‬
‫לכו בעקבותיי.‬
‫היי, אני אדם.‬
‫נסיך איטרניה, ומגן סודותיה של טירת גולגולת.‬
‫ואני נושא עימי את חרב הכוח.‬
‫מסור לי את נשקך.‬
‫אני אמסור את החרב לידיו של סקלטור, ולו בלבד.‬
‫שמור את החרב.‬
‫שומרים!‬
‫קחו אותו ואת שריריו המדהימים ללורד סקלטור.‬
‫השאר יבואו איתי.‬
‫הכינו את תאי המאסר.‬
‫אדם, תעשה לו את המוות!‬
‫נוף קטלני, נכון?‬
‫שאתן לכם רגע לבד?‬
‫אבא?‬
‫אדם?‬
‫זה אתה?‬
‫כן.‬
‫זה אני.‬
‫איחודים מלאי דמעות יכולים להמתין.‬
‫עכשיו, תן לי את החרב.‬
‫שחרר אותו.‬
‫אני אמרתי קודם.‬
‫שחרר אותו!‬
‫אתה לא רוצה לשחק איתי את המשחק הזה, ילד שובב שכמוך.‬
‫אני משחק בשביל הניצחון, ו...‬
‫אני מרמה.‬
‫קחו את זה.‬
‫אתה יכול לנסות.‬
‫לא. לא!‬
‫מעולה, אוויל-לין, הוא קפוא.‬
‫בראבו, הנסיך אדם. חתיכת מופע.‬
‫אבל לאיזו מטרה?‬
‫התייצב מולי פנים אל פנים, כמו גבר.‬
‫טוב, דבר ראשון, אין לי פנים, ודבר שני, אני לא רוצה.‬
‫חוץ מזה, תורי להעלות מופע.‬
‫מה דעתך, פאפא?‬
‫שאתן לו לצפות בעודי שוחט אותך בחרבו?‬
‫הו, כן.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫אבא?‬
‫אדם.‬
‫תן לי לראות אותך.‬
‫הנה אתה.‬
‫לקחת את הזמן, אבל חזרת.‬
‫כן, עברתי שינוי עצום.‬
‫אני כבר לא הילד הקטן והחלש.‬
‫כן.‬
‫עכשיו אני כל מה שרצית שאהיה.‬
‫ומה רציתי שתהיה?‬
‫מישהו אחר.‬
‫לא. לא. היי. היי, זה...‬
‫זה לא מה שרציתי.‬
‫כילד, היית כה קטן.‬
‫העולם...‬
‫נראה גדול מדי בשבילך.‬
‫לכן ניסיתי להפוך אותך לחזק,‬
‫משום שרציתי להגן עליך.‬
‫זו הייתה הדרך היחידה שהכרתי.‬
‫היו המון דברים שהייתי צריך לומר.‬
‫אבא, זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫חבל שלא הבנתי זאת טוב יותר.‬
‫חבל שלא נתתי לך...‬
‫להיות אתה.‬
‫אבא, לא. חכה, חכה, חכה!‬
‫אבא, אסור לך לעצום עיניים עדיין.‬
‫לא הספקתי להגיד את זה.‬
‫אני צריך שתשמע אותי אומר את זה.‬
‫אם כך, שניכם נכנעים.‬
‫אתה בסדר, ילד?‬
‫חזרת לבגדים שלך.‬
‫אימא.‬
‫הוא איננו.‬
‫כמה זמן חיכיתי.‬
‫כעת אני אוולד מחדש...‬
‫והיקום ירעד למראה צילי.‬
‫בשם כוחה של הגולגולת...‬
‫הכוח...‬
‫בידיי!‬
‫זה היה נכון? התבלבלתי במילים?‬
‫לא, אלה המילים. אולי פעם נוספת, אבל עם רגש?‬
‫אל תבחני אותי, אישה.‬
‫למה זה לא עובד?‬
‫חכה!‬
‫תגידי לי למה זה לא עובד.‬
‫יש טקס שאני יכולה לבצע.‬
‫אם נשיב את החרב לטירת גולגולת...‬
‫אל המזבח, אני מבטיחה לך שזה יעבוד.‬
‫כדאי מאוד שזה יעבוד.‬
‫הכינו את החללית שלי.‬
‫היי, ילד...‬
‫רוצה לדבר?‬
‫אדם, אני לא ממש טוב...‬
‫בדיבורים. אתה יודע, על... אתה יודע...‬
‫מה שקורה בפנים. נו, ה...‬
‫רגשות? - כן. זה.‬
‫אבל זה מה שאני כן יודע.‬
‫אני מכיר את תחושת הכישלון.‬
‫לגלות שאתה לא מי שחשבת שאתה.‬
‫עדיף שהיא תחשוב עליי כעל שיכור זקן ששווה להציל...‬
‫מאשר זקן שלא שווה דבר.‬
‫אכזבתי אותה.‬
‫אכזבתי אותך, אדם.‬
‫הבטחתי שאגן על כולכם. ו...‬
‫לא הצלחתי.‬
‫וואו.‬
‫זוכר מה היית אומר לי...‬
‫כשהיו מכסחים אותי בתור ילד?‬
‫כן, הייתי אומר, "רד ל-20".‬
‫לא. הייתי אומר...‬
‫"עליך לקום חזרה...‬
‫"ולהתעלות מעל הכול."‬
‫אולי אנחנו צריכים לנסות יחד.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫אני אשמח.‬
‫היי.‬
‫הבאתי מישהו לראות אותך.‬
‫קרינג'ר?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה בסדר ללקק אותך עכשיו?‬
‫כן, בטח.‬
‫אוי, וואו.‬
‫כמה התגעגעתי אליך, חבר.‬
‫אני לא מאמין שאתה כאן.‬
‫אני לא מאמין שכולנו כאן.‬
‫כל הגיבורים של איטרניה.‬
‫אדם, אתה בסדר?‬
‫כן. נראה לי שכן.‬
‫התקרבו. קדימה. התאספו לחדר המלחמה.‬
‫טוב, לא חדר מלחמה. סתם סמינר. סמינר.‬
‫בסדר. התאספו לסמינר מלחמה. קדימה!‬
‫אם אוכל לקבל את תשומת ליבכם, בבקשה.‬
‫הייתי רוצה להקדיש רגע לדון בתוכנית מילוט.‬
‫מה?‬
‫זה אמור להיות נאום קרב?‬
‫בניית צוות. כן. בניית צוות.‬
‫מי זה הבחור הזה? - כן. מי אתה?‬
‫אני אדם, נסיך איטרניה.‬
‫סליחה. היי.‬
‫כן, חשבתי שאדם מת.‬
‫היי. צוואר למקום. תן לו לדבר.‬
‫לא. לא מת.‬
‫כפי שאתם יכולים לראות, חי וקיים.‬
‫מה הוא אמר? - דבר חזק. לא שומעים.‬
‫סליחה. כשהייתי על כדור הארץ...‬
‫למדתי שהצלחה במקום העבודה לא תלויה באדם אחד,‬
‫או אישה אחת,‬
‫או מה שזה לא יהיה.‬
‫אישיות. הבנתם?‬
‫הצלחה תלויה בהרבה אנשים שעובדים יחדיו.‬
‫מקום עבודה? - אנחנו בצינוק.‬
‫לא, אני יודע את זה.‬
‫תקשיבו, אני יודע שרובכם לא מכירים אותי.‬
‫אבל אני מכיר את כולכם.‬
‫מקנק.‬
‫פריסקופ אנושי הירואי.‬
‫וראם-מן.‬
‫אתה נוגח!‬
‫ואתה גבר.‬
‫בהחלט!‬
‫ואתה, פיסטו! אתה מאגרף אנשים!‬
‫כן, בהחלט!‬
‫ודיאן.‬
‫דחפת אותי ללוקרים כשהייתי ילד, אז...‬
‫ועוד איך.‬
‫אני מכיר את כולכם.‬
‫שמרתי אתכם קרוב ללב.‬
‫איטרניה. היא חלק ממני...‬
‫זה הבית שלי, ואני אלחם עבורו.‬
‫אבל לא אוכל לעשות את זה לבד.‬
‫אני זקוק לעזרתכם.‬
‫לעבוד לבד? זה מה שהביא אותי לכאן. מה שהביא את כולנו לכאן. נכון?‬
‫אבל אם נעבוד יחד, נוכל לשנות את זה.‬
‫מבינים, עלינו להיות נאמנים למי שאנחנו.‬
‫לא להסתתר מאחורי החזות.‬
‫החזות היא רק מסכה.‬
‫אבל אם נאמין בעצמנו?‬
‫אין דבר שלא נוכל להשיג.‬
‫יחד.‬
‫כן.‬
‫נכבוש חזרה את הבית שלנו. יחד.‬
‫לחיי אלן.‬
‫זה אדם, גבר.‬
‫אדם.‬
‫אבל מה נוכל לעשות כאן? הסורגים האלה מפוטניום.‬
‫אי אפשר לשבור אותם.‬
‫הקירות האלה עשויים מסלע.‬
‫פיסטו.‬
‫ראם-מן.‬
‫כולכם.‬
‫יש לי שאלה אחת.‬
‫כמה אתם מרימים בלחיצות חזה?‬
‫מה זה "לחיצות חזה"?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הרגו כל מי שמתקרב לכאן.‬
‫את הנשים והילדים... קודם.‬
‫ילד טוב.‬
‫בואי, אוויל-לין...‬
‫הסוף קרב.‬
‫נראה לך שתוכל לסדר אותה?‬
‫להחזיר אותה למצב קרבי?‬
‫בפעם האחרונה שהיא תוכנתה לקרב, היא ניסתה להרוג אותי.‬
‫תאונה. זו הייתה תאונה.‬
‫היא תמיד אומרת את זה.‬
‫טוב, אני בוטח בה, אז...‬
‫אני... כן, טוב, בסדר.‬
‫בסדר. - בסדר.‬
‫לא להתנקש בי, טוב?‬
‫רגע, הסתובבת עם זה במשך כל הזמן?‬
‫עכשיו, כמו שסיכמנו, בלי להרוג אותי.‬
‫לא הבטחתי שום דבר.‬
‫וואו.‬
‫אה, זה טוב.‬
‫בסדר. עכשיו!‬
‫אין לי אוויר. - שורפות לי הריאות.‬
‫נראה לי שאני עומדת להקיא. - למה מאובק פה?‬
‫הם בורחים! - אל תיתנו להם לברוח!‬
‫טוב, מלקקי-גולגלות מטונפים.‬
‫איפה החלליות?‬
‫הם מתקרבים.‬
‫רובוטו ואני נעכב אותם בזמן שאתם תעשו את שלכם.‬
‫אבא.‬
‫בטוח שתוכל להתמודד עם זה?‬
‫לא, אני לא בטוח, אבל אני אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫אני יודעת שתעשה.‬
‫את כל כך חזקה.‬
‫חזקה ממה שאני הייתי אי פעם.‬
‫את הגבר שהייתי רוצה להיות.‬
‫תודה? - כן, בואי הנה.‬
‫אני אוהב אתכם.‬
‫זה היה ממש יפה.‬
‫אדם, היה לנו רגע כאן. - אז...‬
‫כן. בא לכם להתחפף מפה?‬
‫טוב. בסדר. - בסדר. תודה.‬
‫זה היה נחמד.‬
‫רגע נחמד של שלושתינו. - בכיף.‬
‫טוב.‬
‫בסדר, אנחנו... - לכו. לכו.‬
‫אחלה.‬
‫מאוחר מדי לסגת מזה?‬
‫אני לא צריך לעטות שיריון או משהו? זה נראה מסוכן.‬
‫גור חתולים!‬
‫טילה! באמת?‬
‫הוא לא גור חתולים. הוא חתול-קרב.‬
‫לא, אני לא. - כן, אתה כן.‬
‫אני לא זה.‬
‫בסדר. רק הפעם. עלו.‬
‫בפעם הבאה אני בהחלט עוטה שריון.‬
‫כן! בוא נאגרף כמה רשעים!‬
‫רד להם עם הראש, ראם-מן.‬
‫סליחה.‬
‫הם מתקרבים!‬
‫עכשיו, תנו לי להראות לכם מה גבר אמיתי עושה עם כוח.‬
‫לא!‬
‫הגני על עצמך, מכשפה.‬
‫איך זה נשמע לך? את ואני נתחפף מכאן, וניתן להם להתכתש.‬
‫ניסיון יפה.‬
‫את אכן בתו של אביך.‬
‫תהיי בטוחה שכן!‬
‫היי, בוא נתפרץ למסיבה שלהם.‬
‫ההזמנה שלי נמצאת ממש כאן.‬
‫טוב, לא, אם יש לך הזמנה, אתה לא באמת...‬
‫מאשר הגעה. אני עומד לירות בנבלות האלה.‬
‫אתה ממש עושה סלט מהמטפורה של המסיבה.‬
‫זו תחושה טובה? נכון?‬
‫הם לא יתקרבו לטירה הזאת.‬
‫לא כל עוד אני עומד על רגליי.‬
‫אתה בקושי עומד על הרגליים מאז שהכרנו.‬
‫היי, נשארו לך טילים?‬
‫כן. אחד.‬
‫זה כל מה שאנחנו צריכים.‬
‫כן!‬
‫מה זה?‬
‫רוצי! רוצי!‬
‫זהירות!‬
‫דאנקן?‬
‫זוכר אותי?‬
‫את מי שהייתי פעם?‬
‫מפקד המשמר המלכותי.‬
‫איש-השריון של המלך.‬
‫אבל היום...‬
‫אני אדם חדש!‬
‫היי. - דאנקן?‬
‫רובוטו!‬
‫שלא תעזי להיכבות לי.‬
‫זה לא משנה.‬
‫הקיום הוא רק רצף של סתירות שמוביל לריק אינסופי.‬
‫אין עלייך.‬
‫תעמוד במקום, גולם מנופח!‬
‫אני מנסה להשמיד אותך!‬
‫נו, תראו את זה.‬
‫נראה שהחרב שלך חסרת תועלת.‬
‫לא יותר מצעצוע זול לשחק איתו.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫אני סקרן.‬
‫ללא החרב, מה אתה?‬
‫מי אתה?‬
‫בוא נבדוק.‬
‫תן בראש, אחי!‬
‫איזה מפגן כוח, אח.‬
‫אפשר לדבר איתך דוגרי, אדם?‬
‫לא באמת קניתי את פוזת הבריון הברברי.‬
‫אני לא חושב שאי פעם היית בחור קשוח.‬
‫יש לי תחושה שהיית החלשלוש.‬
‫ואלה שלא נטפלו אליך...‬
‫טוב, הם ריחמו עליך.‬
‫תפוס!‬
‫זה לא היה ככה.‬
‫לא?‬
‫איך זה היה?‬
‫מה?‬
‫כוכב הבית שלך.‬
‫איך זה היה?‬
‫טוב, זה היה...‬
‫יפהפה.‬
‫שונה מכל מה שראית אי פעם.‬
‫אלוהים אדירים, היית פעם בסדונה?‬
‫מה?‬
‫אה, המקום הזה, זה כבר יותר הקטע שלך.‬
‫עולם דהוי ואפרורי, וכישלון תמידי ובלתי פוסק.‬
‫אדם! זה יכול לחכות? יש לי שיחת חתך עם דריל.‬
‫מי השד, אדם?‬
‫הוא הנבל. הוא שבר לי את החרב!‬
‫שוב הקטע עם החרב!‬
‫בזמן שאני כבשתי כוכב לכת שלם, אתה היית כאן...‬
‫מה זה בכלל?‬
‫משאבי אנוש.‬
‫משאבים של אנשים?‬
‫אוי, אדם, שובב שכמוך.‬
‫נו, באמת.‬
‫אתה יכול לשחק את הגיבור עם השרירים העצומים שלך,‬
‫והחרב הארוכה והגדולה המשתלשלת בין ירכיך המרהיבות.‬
‫אבל תמיד תישאר כישלון.‬
‫איטרניה היא לא הבית שלך.‬
‫זה חלום של משהו שאתה לא.‬
‫והחלום הזה...‬
‫הגיע לסופו.‬
‫אדם!‬
‫היי, אדם...‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫נראה לי שנפחתי את נשמתי.‬
‫לעזאזל.‬
‫זה כבד, אח.‬
‫טוב, תעדכן אם אתה צריך משהו.‬
‫נראה לי שנפל לך ציור אחד.‬
‫אז...‬
‫הנה.‬
‫בסדר.‬
‫די נוח למות לפני תשלום שכר הדירה.‬
‫לא, אני אטפל בזה.‬
‫קום.‬
‫זו ציפור מדברת.‬
‫כן.‬
‫זה מוזר.‬
‫היה לך חתול מדבר.‬
‫יש בזה משהו.‬
‫אז זהו זה, מה?‬
‫אני מת?‬
‫אולי.‬
‫קום!‬
‫איך אני יכול לקום אם אני מת?‬
‫הכוח בידייך.‬
‫לא.‬
‫כבר לא.‬
‫החרב נשברה.‬
‫איזו חרב?‬
‫חרב... הכוח.‬
‫אה, זה. מה עם זה?‬
‫זו חרב הכוח.‬
‫"זה אשר אוחז בחרב...‬
‫"יזכה בכוח."‬
‫אדם, כאשר אתה מניף אל על את חרב הקסמים, מה אתה אומר?‬
‫בשם כוחה של הגולגולת...‬
‫כן, תמשיך.‬
‫הכוח בידיי.‬
‫בדיוק. הכוח בידייך.‬
‫לא בחרב.‬
‫בך.‬
‫בחרתי בך.‬
‫בידיהם של אלופי העבר, הכוח היה רק עוצמה פראית.‬
‫אבל בידייך, זה הופך למשהו הרבה יותר גדול.‬
‫זו הבנה, חמלה.‬
‫אנושיות.‬
‫זו הסיבה שבחרתי בך ככלי הקיבול, אדם.‬
‫אני כלי הקיבול.‬
‫כעת אתה מוכן.‬
‫בשם כוחה של הגולגולת...‬
‫הכוח בידיי!‬
‫אוי, באסה.‬
‫כן!‬
‫סקלטור...‬
‫יש לי הצעה בשבילך.‬
‫למה שלא...‬
‫נשים קץ למעגל האלימות הזה ופשוט נדבר?‬
‫רק נדבר.‬
‫החרבת את העולם שלי.‬
‫גרמת לכל כך הרבה כאב וסבל.‬
‫ואולי זה משום שלא יכולת להיות מלך.‬
‫אולי משום שלא היית נאהב מספיק בתור ילד.‬
‫לא משנה לי מי אתה.‬
‫מה שמשנה אלו המעשים שלך.‬
‫אז תעשה משהו צודק.‬
‫אוי, שוטה שכמוך.‬
‫גוש שרירים חסר עמוד שדרה.‬
‫שום צדק לא ייעשה כאן.‬
‫לא גלום בי שום טוב שתצליח לחשוף.‬
‫שום דבר שתגיד לא ישנה את מי שאני...‬
‫שכן אני...‬
‫התגלמות הרשע.‬
‫וכמה שזה מרגיש טוב.‬
‫תראה אותך.‬
‫דרדק עלוב וחסר ערך.‬
‫כן, ייתכן שהכוח בידייך, אבל אתה פחדן מדי בשביל להשתמש בו.‬
‫ואתה אפילו לא יודע איך.‬
‫אני יודע איך להשתמש בו.‬
‫אני פשוט מעדיף שלא.‬
‫זה כל מה שיש לך?‬
‫חסכתי ממך את מלוא הכוח.‬
‫רוצה לדבר?‬
‫בסדר. על מה בא לך לדבר?‬
‫הזמן לדיבורים נגמר.‬
‫קום, יא סקווינק.‬
‫הנה אתה.‬
‫תודה.‬
‫- שישה חודשים לאחר מכן -‬
‫זה היה נחמד, איך שטיפלת בו ואני מעכתי לו את היד.‬
‫מה דעתכם? - הרגנו את כולם.‬
‫וואו!‬
‫זה קצת חושפני.‬
‫היי, אדם.‬
‫היי.‬
‫איך הולך עם...‬
‫הרגשות שלך וכאלה?‬
‫טוב. טוב. כן.‬
‫אני רוצה שתדע...‬
‫שאם תרצה לדבר...‬
‫אני כאן.‬
‫מעולה.‬
‫או אם בא לך הורדת ידיים.‬
‫או שתרצה שאחטיף לך עם מקל, אני פנוי גם לזה. טוב?‬
‫כנ"ל.‬
‫המיטב של איטרניה.‬
‫תראה אותם.‬
‫כל הגיבורים שציירת בילדות שלך.‬
‫ראם-מן,‬
‫פיסטו,‬
‫ואיך קראת לבחור הזה שוב?‬
‫אה, זה מקנק. - נכון.‬
‫מעצבן.‬
‫כן.‬
‫היה לך כינוי בשבילי?‬
‫"אלה לוחמת."‬
‫טוב, כי הייתי רק ילד, אז...‬
‫כן, זה חזק. - וואו.‬
‫זה נהדר. - לא הייתי מחפש משמעות עמוקה.‬
‫היה לך כינוי גם לעצמך, נכון?‬
‫לא. לא. - כן, היה לך. נו.‬
‫תגיד לנו.‬
‫אתם תצחקו.‬
‫סביר להניח, אבל תגיד לנו.‬
‫מה זה היה?‬
‫הי-מן.‬
‫מה?‬
‫הי-מן.‬
‫גרוע ממה שחשבתי.‬
‫זה לא חוזר על עצמו? - מה זה אומר?‬
‫זה כאילו "גבר חזק".‬
‫טיפוס גברי. - כן.‬
‫מאצ'ואיסטי מדי? - לא. לא.‬
‫וואו, זה מאוד גברי. ואתה מאוד גברי.‬
‫זה מתוחכם.‬
‫יו, מה דעתך?‬
‫כן. כן, גבר, זה...‬
‫מגניב.‬
‫כאילו, מגניב לראות שהכול היה אמיתי ולא הייתי מטורף.‬
‫כן, אתה יודע, עכשיו אני עומד ליד נמר ירוק.‬
‫כאילו, מי היה מאמין?‬
‫אבל היי, תודה...‬
‫שבאת לקחת אותי בשביל להוכיח שהכול היה אמיתי.‬
‫האור האדום שלי מהבהב.‬
‫אני מקבלת אות מצוקה מכפר אוויון.‬
‫נשמע כמו משימה בשביל הי-מן.‬
‫הי-מן.‬
‫כן, אני הולך לעשות את הדבר הזה. רואים...‬
‫שם. אז...‬
‫קרינג'ר.‬
‫חייבים?‬
‫הוא שוב בורח בשביל להשתנות בסתר?‬
‫יאפ.‬
‫הוא חושב ששכחנו? כמעט כולם יודעים.‬
‫כלומר, אנחנו יכולים להסתכל למקום אחר, זה יקל עליו?‬
‫לא, תנו לו לעשות את שלו.‬
‫"שליטי היקום"‬
‫בסיפור של היום למדנו ששרירים לא בהכרח הופכים אותך לגבר.‬
‫ושאם יש לך גולגולת במקום פנים, זה די מובטח...‬
‫שתהיה הנבל.‬
‫להתראות בפעם הבאה.‬
‫"הכוח בידינו - ליישב סכסוכים"‬
‫- מבוסס על "שליטי היקום" של מאטל -‬
‫"מונולוג של נבלים, "דיאלוג של טובים"‬
‫"הכוח בידינו"‬
‫"שליטי היקום"‬
‫הרמתי ידיים.‬
‫בנוגע לשניהם.‬
‫טוב, ייתכן שביום מן הימים גם היא תשוב אלינו.‬
‫קפטנית הכוח אדורה?‬
‫לא.‬
‫כבר לא.‬
‫אני מוכרחה לומר, ידעת ימים יפים יותר.‬
‫תרגום: קרין ברכר אלנברג NDG Studios‬