Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Det är nåt under min säng.
Rör inte golvet. Det kan inte ta dig om du inte rör golvet.
Det är inget under din säng. Bara dammråttor.
Jag vet. Han kommer att äta er.
Sov nu, Aurora.
God natt, Aurora.
Jag önskar, jag önskar, jag önskar, jag önskar...
Jag önskar...
-Aurora? -Ja?
Kom upp hit.
Kom igen.
Aurora? Vad gör du där ute? Kom in hit. Är du okej? Kom in.
Du får inte sova när du är så ledsen, Aurora.
Tänk på alla dina bekymmer och lägg dem i min ficka.
Allt som du är rädd för. Allt som du är rädd ska hända.
Lägg allt i min ficka, så förvarar jag det åt dig så du kan sova.
Är alla dina bekymmer i fickan?
-God natt, Aurora. -Hej då, pappa.
Du är för gammal för att suga på din knoge. Du får kanintänder.
-God natt, Aurora. -Hej då, mamma.
Aurora? Vad händer där inne?
Aurora?
Mamma?
Fader vår som är i himmelen
helgat varde ditt namn
tillkomme ditt rike ske din vilja
såsom i himlen så ock på jorden
fader vår som är i himmelen
helgat varde ditt namn
tillkomme ditt rike ske din vilja
såsom i himmelen så ock på jorden
vårt dagliga bröd giv oss i dag
och förlåt oss våra skulder
såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro
och förlåt oss våra skulder
fader vår som är i himmmelen
helgat varde ditt namn
tillkomme ditt rike ske din vilja
såsom i himmelen så ock på jorden
BOENDE 5B
Boende 5B.
Jag vill anlita dig till att döda monstret under min säng.
Räcker det här för att anskaffa dina tjänster?
Räcker pengarna?
-För vad? -Att anskaffa dina tjänster.
Jag har inte räknat dem.
Hur kan du ordet "anskaffa"?
Dagens ord-kalendern.
Vad heter du? Eller är "A" ditt namn?
Aurora. Vad heter du?
Jag har 327 dollar och 42 cent här, Erora.
Var fick du tag på alla dessa pengar?
Jag rånade en kyrka.
Räcker det för att döda ett monster?
Varför tror du att jag dödar monster?
Jag såg dig döda ett.
Vad såg du?
I Chinatown. Bakom en dim sum-krog.
Jag såg en drake. Och du dödade den.
Såg du mig döda en drake?
Hur dödade jag den, Erora?
Du gled in under magen på den och sprättade upp den som en fisk.
Och sen högg du av dens huvud.
-Du har livlig fantasi. -Jag har två ögon.
-Monster finns inte. -Jo, det gör de.
-Låtsas inte. -Vuxna låtsas inte.
Vuxna låtsas att de inte är rädda. Men det är de. Hela tiden.
Det är mestadels sant.
-Erora. -Aurora.
Lilla flicka. Har du sagt till dina föräldrar att jag dödar monster?
Sluta.
-Tror dina föräldrar på monster? -De gör det nu.
-Nu gör de det? -Inte förut, men nu gör de det.
Det är svårt att inte tro på nåt som äter dig. Som åt dig.
Åt monstret dina föräldrar?
Japp.
Som det du tror du såg mig glida in under magen på och sprätta upp?
Ja.
-Och monstret bor under din säng? -Ja.
Visa mig.
-Såg du det äta dina föräldrar? -Jag låg under min filt.
Du bara hörde dem bli ätna?
Jag bara...hörde dem bli tagna.
Det där är mammas och pappas rum. Jag tror de försökte gömma sig där.
Det finns inget blod. I regel när något äts finns det blod.
Det åt dem hela.
Hade dina föräldrar ett skjutvapen?
Nån hade ett skjutvapen. Hörde du ett skott?
Det var ju det jag sa.
Det ser ut att ha låtit en del. Ropade inte dina föräldrar på hjälp?
Ni har grannar. Hörde ingen det här?
Det äter allt.
Det äter till och med dina skrik.
Äter det ditt "det var ju det jag sa" när det äter mig?
Jag säger "det var ju det jag sa" nu-
-och när du blir äten vet du att jag redan har sagt det till dig.
-Varför gick du inte till polisen? -Varför går inte du till polisen nu?
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Du ser?
Jag kan säga att en liten flicka har övergivits av sina föräldrar.
Det kan du säga till dem. Efter att du har dödat det.
Jag försöker förstå det här som du förstår det, lilla flicka.
Monstret som du tror att du såg mig döda...
Jag vet att jag såg dig döda det.
-Är ditt monster som det? -Det var därför jag anlitade dig.
Men jag har inte gått med på att anlitas.
Jag vet inte vad du såg bakom krogen, men jag dödade inga monster.
Jag dödade ingenting.
Det är därför som du inte går till polisen.
Att döda saker är olagligt. Har du dödat många saker?
Du verkar vara en som har dödat många saker.
Min erfarenhet är att ett monster-
-som kan äta en person hel utan att söla en droppe inte gör det på måfå.
Har du låtsats klart nu?
Jag ser saker som du ser saker.
Varför skulle ett monster äta din familj?
De rörde golvet.
Om ditt monster är som mitt äter det inte folk för att de går på golvet.
Varför ville ditt monster äta dig?
För att jag dödar monster.
Gå hem, lilla flicka.
-Nåt under min säng vill äta mig. -Rör inte golvet då.
Jag trodde inte att jag skulle få se dig igen. Jag kunde krama dig-
-men som du vet så bemödar jag mig inte om sånt.
-Har du beställt en sandwich? -Det har jag.
Vill du ha halva?
Jag försöker lossa min käke.
Den är alltid sammanbiten, så jag måste...
...lossa den så den inte far ut ur skallen på mig när jag tar en tugga.
Är nån av de här bekanta?
-Borde de vara det? -De är mina grannar. Proffsbortförda.
-Har du mött dina grannar? -Jag är medveten om dem.
Dottern var hemma när det hände.
-Såg hon det? -Hon hörde det.
-Som "ett monster under sängen". -Letar du efter ett monster?
Monstret letar efter mig. Jag tror att monstret tog fel lägenhet.
Tur för monstret att det tog fel.
Det bröt sig väl in och insåg missen.
Och fick döda föräldrarna som sett det.
Den lilla flickan såg inget. Det lät henne leva.
Jag ska titta på de här.
Hur vet du att flickan inte såg nåt?
Hon sa till mig att hon inte såg nåt.
Hon såg dig. En liten flicka känner igen ditt ansikte.
-Vet hon vad du gör? -Hon vet ingenting.
Hon såg monster. Hon tror på monster.
Du är ett monster. Tror hon på dig?
Jag dödar inte en liten flicka.
För att du redan har dödat hennes föräldrar?
Du dödade inte den där flickans föräldrar.
Det gjorde jag troligen och vågar nästan påstå att jag gjorde det.
En gepard dödar en babian och ser ungen hänga kvar på sin döda mamma.
Vad gör geparden? Den äter inte ungen.
Även en gepard vet att det är taskigt att göra en unge föräldralös.
Ja. Jag såg det programmet.
Ungen dog ändå. Geparden gick vidare.
Det borde du också göra.
-Bort från golvet! -Monstret kommer. In under din säng.
-Det är ett monster under min säng. -In i garderoben då.
Nej, nej! Nej!
Var det nån här inne?
-Tog de sig ut via brandtrappan? -Hon blev tagen.
Ditt monster?
Jag rör golvet. Var är ditt monster nu? Varför är det inte här?
Det äter.
Kom här.
Om det var nåt i ditt rum och det slapp undan, så kommer det tillbaka.
Det slapp inte undan.
Stanna där.
Vad gör du?
Jag tömmer ut hans vätskor för att stycka honom utan kladd.
Varför måste du stycka honom?
Jag måste göra mig av med liket.
Varför inte lägga honom i mitt rum? Låt monstret äta honom.
-Har du varit hos en slaktare? -Ja.
Jag måste göra det som de gör med grisar och kor hos slaktaren-
-fast med en person. Vi ska få ner honom i en resväska, inte våra magar.
-Jag älskar grisar. -En ko då.
Allt som du är bekväm med som görs med en ko-
-bör du vara okej med att jag gör med honom.
-Får jag se på? -Nej.
Man ser inte att han är människa längre.
Du kan hjälpa mig packa in delarna. Om du vill.
-Vem var han? -En mördare.
-Kom han för att döda monstret? -Du måste sluta prata om monster.
Ett monster åt inte dina föräldrar. Dina föräldrar blev mördade.
Styckade nån dem?
Han kom för att döda mig.
Eller dig. Han kom för att döda en av oss.
Mig för mina anledningar. Dig för mitt misstag.
Varför skulle han vilja döda mig?
Det var inget monster i Chinatown. De där var människor.
Ett monster dödade inte dina föräldrar. Det var människor-
-som ville döda mig för monster som jag dödat. Monster som var människor.
Du behöver inte skämmas för att ett monster åt mina föräldrar.
Att du vill att det ska vara så betyder inte att det inte är så.
För så är det. Ett monster åt mina föräldrar.
Ett monster kommer alltid äta mina föräldrar om du inte dödar det.
Jag skulle gärna tro på att det fanns ett monster under din säng.
Jag var lyckligast när jag trodde på nåt omöjligt.
Du kommer att bli väldigt lycklig.
Hej. Jag är Brenda Bautista från socialens barn- och familjeenhet.
-Är du Auroras...? -Ja.
-Hej, Aurora. -Hej.
Vi hade bokat ett möte.
Hade vi?
Om du vill kan du få några minuter för att göra dig i ordning.
Det blir ingen ordning på det här i brådrasket. Vi måste boka om.
-Det är jobbigt att vara förälder. -Särskilt att vara fosterförälder.
Ja. Särskilt att vara fosterförälder.
Vi är den första familjen som kommer in i hennes liv sen...
...det där hände.
Och tillit är inte lätt även i de bästa av omständigheter.
Den tredje familjen.
Ni är hennes tredje fosterfamilj. De diskuterade det med er, va?
-Och ni vet det? -Ja. Självklart
Jag menar att vi var den första familjen som kom in i hennes liv...
...sen den förra familjen gjorde det. Och jag har alltid varit...
Förlåt. Jag är krasslig. Vi är alla krassliga här.
Kom inte närmare eller in.
-Jag hoppades få låna er toalett. -Nej.
Jag måste säga det och jag avskyr att göra det för jag vet hur det låter.
Men om ni missar era möten så hamnar det i er journal.
-Du vet hur det låter och sa det. -Jag vet.
-Det är inget hot. -Jag vet. Låt oss boka om.
Beklagar eventuellt besvär. Hej då. Du borde tvätta händerna.
Det där är inte din socialarbetare.
Det där är inte hennes fosterpappa.
Så det här är din tredje familj.
Hur många av dina familjer har monstret ätit?
-Allihop. -Allihop?
-Och ingen tror dig? -Nix.
Vi kanske ska angripa det vetenskapligt. Barn är forskare.
Ni leker inte, ni experimenterar, samlar in data, analyserar-
-men era skallar är så fulla av skit att ni inte vet vad som är verkligt.
-Jag vet vad som är verkligt. -Nej. Du tror att du vet.
Du tror att du vet.
-Var kom ditt monster ifrån? -Jag önskade det.
Jag önskade vid ett stjärnfall.
Som jag önskade att du skulle döda det.
Att önska är inte vetenskapligt sunt och evidensbaserat tänkande.
-Varför önskade du det? -Det skulle äta mina föräldrar.
Varför skulle ett monster äta dina föräldrar?
De var inte snälla mot mig.
Du är arg på mamma och pappa. Du önskade att de skulle försvinna.
Så du önskade en önskan som du önskar att du inte hade önskat.
Var alla dina föräldrar inte snälla?
-Några av dem var snälla. -Varför åt monstret dem då?
Det försökte äta mig.
Vad har du gjort?
Har du sett nåt du inte skulle se?
Vad gör dig så smaskig, Erora?
-Aurora. -Arora.
-Aurora. -Erora.
-Aurora. -Ja. Aurora.
-Jag är ond. -Vem sa att du är ond?
Det vet att jag är ond.
Det äter alla mina familjer, för jag förtjänar inte en familj.
Jag har mött ondska. Tro mig, du är inte ond.
Var är ditt monster nu?
-Det sover på dan. -Under din säng?
Under golvet under min säng.
Det kommer mest ut på natten och försöker äta mig.
Det slutar inte förrän det äter mig.
Så döda det innan det kan göra det.
-Har du försökt önska bort det? -Det funkade inte, som synes.
Säg att jag dödar ditt monster. Sen då? Var hamnar du?
Det finns ställen där barn som du i regel hamnar.
Om de fångar mig.
Har du inga andra släktingar?
Nej.
Har du det?
Skulle ingen sakna dig om du försvann?
Nej.
De har alla ätits.
Skulle nån sakna dig om du försvann?
Jag skulle sakna dig om du försvann.
-Vad är det i resväskan? -Vem är i resväskan.
-Är det den lilla? -Det där är den stora.
Det här är en liten.
Han dödade henne. Du dödade honom.
-Åter avsändaren. -Jag skickade två.
Jag såg bara den du skickade för att döda mig.
-Lapsang souchong. Vill du ha lite? -Ja tack.
Jag skickade ingen för att döda dig. Nu... Jag ber dig att vara ärlig.
Vem försökte döda vem?
Och skulle man kunna hävda nödvärn?
För ingen skulle döda dig.
Jag kan ha kastat den första du vet.
Jag försökte bara hjälpa till.
Jag såg gesten som hövlighet kollegor emellan.
-Jag tyckte att jag var storsint. -Genom att skicka en flickmördare.
Skicka nån som dödar ett vittne som känner igen dig och vet vad du gör.
Vill du döma mig för hur lättvindigt jag kan döda ett barn, varsågod.
Jag äter en snitt med spädgriskött.
-Jag lotsade den lilla flickan. -Du verkade triggad.
Flickan triggade dig tydligt med geparder och babianer.
Men så här vore gärningen gjord-
-och du kunde förtränga eller älta det-
-men det vore en sak mindre för dig att oroa dig för.
Varsågod.
Tack.
Varsågod. Uppriktigt den här gången.
Det där första var mest sarkasm.
Vad hände med mitt andra paket?
Dödade du henne också? Vad ska jag säga till dessa människors familjer?
-Jag såg aldrig det andra paketet. -Tog monstret under sängen henne?
Ja, nåja... Ja. Ja.
Ingen har hört om föräldrarna.
Ingen vet nånting om dem utöver de tråkigaste av detaljer.
Det var inte ens deras dotter. De tog henne för att adoptera.
-Hennes biologiska föräldrar då? -De övergav henne.
De bara stack och lämnade kvar henne. Ser du ett mönster? Jag ser mönstret.
Jag tror att vi vet vem det riktiga monstret var.
Jag dödar monster.
Ingen följde efter dig hem. Ingen vet var du bor.
Fast jag hade nog flyttat ändå. Nu vet jag vem som försöker döda dig.
Vem?
Alla försöker döda dig. Otroligt. Och i din bransch ofrånkomligt, så...
Grattis. Och jag beklagar.
Är det där babianungen?
Vem är i den lilla resväskan?
Vi fick inte in hela honom i en väska.
-"Vi"? -Du skulle ju vänta på mig hemma.
Du kom inte hem. Du tänkte lämna mig.
Det verkar hända henne ofta. - Aurora, kom hit bort.
-Sätt dig bredvid mig. -Jag känner dig inte.
-Du skulle lämna mig. -Jag sa aldrig att jag skulle stanna.
Jag anlitade dig. Du tog emot mina pengar.
Aurora, vet du att det finns kulturer-
-som inte ens erkänner att en i din ålder är en person?
"Uppskjuten personlighet" kallas det.
Du är bara en liten kropp med en själ som sakta växer inne i den-
-och till slut blir du en person, men du är inte en person än.
Så låt de riktiga personerna tala.
-Jag är en... -Nix. Nu är du tyst.
-Vill du ha en sandwich? -Hon äter inte fläskkött.
Du. Du bearbetar tydligen nåt här.
Jag ser det. Nåt barndomstrauma. - Sluta med det där!
Den lilla flickan är inte lilla du och att hjälpa henne fixar inte dig.
Det sägs att man inte kan bearbeta ett barndomstrauma utan att få barn.
Och menar då att barnlösa är störda. En åsikt som jag inte delar.
-Jag stoppar dig där... -Detta tåg går ända till stationen.
Anlitade dig för att göra vad?
Döda monstret under hennes säng.
Monstret som åt hennes fosterföräldrar?
Och hennes biologiska föräldrar. Alla hennes föräldrar.
Och kvinnan med pistol som klättrade in genom mitt badrumsfönster.
-Jag såg aldrig henne. -Jag såg henne ätas.
-Jag vet inte hur jag ska reagera. -Du ser?
-Vem dödade kvinnan med pistol? -Monstret under min säng.
Du är inte den enda med ett monster under sin säng, Aurora.
Alla, alla de som försöker döda dig-
-slutar inte försöka döda dig förrän de har dödat dig eller du har dödats.
Du kan aldrig sova i samma säng två gånger.
Du kan sova i min säng. Låt monstret äta dem.
Ge dig iväg nu. Lämna stan, gå inte hem.
Ät inte dim sum. Bara stick, stick från allting.
-Hej, välkomna tillbaka. Det vanliga? -Ja tack.
Den där kvinnan sa att du har problem.
Just nu har jag två problem.
Bara så du vet. Du är ett av dem.
Du kan bara vara min pappa.
Du skulle vara en bra pappa.
Jag vill inte vara din pappa, Erora. Alla dina pappor dör.
Aurora.
Jag minns att jag trodde att min mor var världens vackraste kvinna.
Sen en dag tog jag en ordentlig titt och insåg att hon inte var det.
Men min hjärna ville att jag skulle tro det.
Är det inte larvigt?
Så det du tror att du vill ha eller behöver från mig-
-är inte vad du tror, utan vad din hjärna vill att du tror.
Och det jag tror att jag vill ha eller behöver från dig...
-Är vad din hjärna vill att du tror? -Exakt.
Vi känner inte riktigt varandra.
-Jag önskade dig. -Ja, men du styrde inte över det.
-Jo, det gjorde jag. -Nej.
-Jo då. -Nej.
-Jag gjorde det. -Nix.
-Jag gjorde det. -Fast du gjorde inte det.
-Kan jag sätta mig? -Jag hade inte gjort det.
Är hon din dotter?
-Ja. -Nej.
-Inget ont om dig som förälder... -Säg inget då!
Shumairäkor, svampdumplings, drakkaka med svart sesam.
Väskdumplings, soppdumplings, kaninformade dumplings med räkor.
-Du vet nog varför jag är här. -Jag är skälet till att du är här.
Du är det. Hon är det inte.
Du kan bara ignorera henne.
Vi kanske kan prata där ute.
Vi fick precis vår mat.
Att hon är här stoppar dem inte. De går rakt igenom henne.
Ingen vet att jag har sett dig än.
Ska du inte säga det till dem?
Vet du vad? När hon äter dessert följer jag med dig ut.
Vi diskuterar det vi måste diskutera. Hur vi måste diskutera det.
Vad sägs om det?
Kan vi få ta med hem-kartonger?
-Ska du låta monstret ta honom? -Ett monster.
Hej, Aurora. Kan jag komma in?
Min pappa är i vardagsrummet.
Tack för att du kom tillbaka så fort. Jag ber om ursäkt för i morse.
Hoppas du förstår när jag förklarat.
-Du var inte krasslig? -Nej.
Rör inte golvet.
-Är det lava? -Nej. Annars äter ett monster dig.
-Då är jag varnad. -Du vore den första.
-Erora. -Aurora.
Som jag sa. - Dalta inte. Hon tror att ett monster åt hennes familj.
Ett monster åt hela min familj.
Gå och bädda ner dig. Precis som jag visade dig.
-Jag har så många tankar. -Bara grip en ur luften.
Grip den när den flyger över dig och säg tanken högt.
-Grip den och säg det. -Vi ska alla dö.
-Det är en stor tanke. -Hennes familj övergav inte flickan.
Inte hennes första familj. Inte hennes andra. Absolut inte de sista.
Jag tror inte att alla bara stack. Jag tror att alla är döda.
-Två familjer? -Tre. Jag är inte flickans far.
-Jag bor mitt emot. 5B. -Varför ljög du?
Jag ljög inte, flickan ljög. Hon är väldigt bra på att ljuga.
Hon sa att ett monster åt hennes föräldrar och sen ringde du på.
Jag tror att hon tror att det finns ett monster. Hon är bara förvirrad.
Men det är nåt som gör nåt och du måste göra nåt åt det.
Om du har nån att ringa, säg till dem att det är kris och brådskande.
Du borde säga det till dem typ nu, för vi är i fara just nu.
Du, jag och den söta lilla flickan.
Varför tror du att vi är i fara? Varför släckte du lamporna?
Kom här.
De följde efter henne hem. De övervakar huset.
Hennes fosterföräldrar saknas.
Allt stinker rutten fisk.
Hey, det är Bautista. Händer det nåt där ute?
Ja. Nåt händer här ute.
-Kom upp hit. -Uppfattat.
Hon såg sina föräldrar bli tagna och därför ser hon monster nu.
Och de där, de där är monstren.
Hon kan nog förklara det bättre med sina ord, för det hände henne-
-och det har inget med mig att göra.
Och jag gissar. Samtidigt och helt orelaterat till mig...
Ska du öppna?
Jag har inte bestämt mig.
-Vill du att jag ska öppna? -Nej.
Jag öppnar.
-Bort från golvet. -In under din specialfilt igen.
-Varför är du här? -Varför är du här?
Det är minst sex personer där nere-
-vars mål i kväll är att förvandla dig till ett lik.
-Jo, men... -Och du förde dem hit.
Som råttfångaren.
-Hade du en flöjt? -Ingen bokstavlig flöjt.
-Det här är ett bakhåll. -Jag vet. Jag gör bakhållandet.
Jag är stråtrövaren.
Och det de gör är mindre bakhållit och mer en belägring.
-Barnet överlever inte en belägring. -Hon är okej.
Jag har FBI här inne och de kallar hit förstärkningar.
Jag är bara den oroliga grannen. 5B. Det är perfekt.
-Herregud. -Jag har tänkt mycket på det här.
Jaså? Tänkt mycket? Hur mäter du det? I antal eller kvalitet?
För jag har hört väldigt få tankar och ingen av dem bra.
Jag är på gränsen, om inte över gränsen till att övertyga dem om-
-att försvunna familjer föll offer för proffs.
Så det kan lösa sig väldigt bra för mig.
Jag får den ene att döda den andre.
Jag vet inte hur jag kan vara tydligare än jag har varit.
Du kan inte rädda den lilla flickan. Hon har sett ditt ansikte och mitt.
Hon måste dö. Du kan bara rädda dig själv.
Jag har gjort min del.
En till orolig granne.
Jag är inte från socialen.
Jag är från FBI.
Vi har undersökt Auroras familjs försvinnande. Familjers.
Vad händer i den här stackars flickans liv som FBI undersöker?
Normalt skulle jag inte avslöja vad vi vet-
-men eftersom vi inte vet nåt så kan jag lika gärna berätta.
Vi har en ledtråd. Nåt konstigt i det första huset.
Hur konstigt?
En öppen flaska tumsugsmedel på Auroras nattygsbord.
Nån strök det på hennes finger och försvann med påstrykarpenseln.
Den hittades under golvbrädorna under hennes säng.
Hur den kom dit är det ingen som vet.
Kanske spottade ett monster ut den. Medlet smakar illa.
Jag råkade röra golvet.
Rör inte golvet. Det äter dig!
Bort från golvet! Bort från golvet! Bort från golvet!
-Bort från golvet! -Okej, okej!
Jisses!
-Hon tror verkligen på det. -Ja.
Jag ser det.
In under dina specialsängkläder. Kom inte ut förrän jag säger till.
Bort från golvet!
Det där är inte roligt.
-Det kommer för att ta dig! -Tyst!
-Var är ni? -Vi är inne. Snart framme.
Är det där ni?
Vem sköt mig?
Ge mig den där!
-Hur många utanför? -Jag räknade till två.
-Och hur många där inne? -Jag räknade till två.
Ge tillbaka min pistol.
Du kanske ska gå bort från golvet.
-Det är ett djur här inne. -Det är ett vad då?
Nåt stort.
TUMSUGSMEDEL
Gör det inte.
Herregud! Herregud! Herregud!
Herregud! Vad händer?!
Vad händer?! Vad händer?!
Jag tror att det där är monstret som bor under Eroras säng.
-FBI! -Ner på golvet - nu!
-Släpp vapnet! -Ner på golvet nu!
-Ner på golvet! -Nej, jag kan inte. Glöm det.
-Ner på golvet! -Det är nåt i golvet!
Orolig granne. 5B.
-Tar du flickan? -Jag tar flickan.
Förlåt för min ton förut. Det var oproffsigt.
-Får vi gå? -Vi går. Lyft mig från golvet.
Varför går vi inte till bilen?
Få upp dem och ta ut dem härifrån. Det är nåt i golvet.
-Det är nåt i golvet. -Det är nåt i golvet.
Det är nåt i golvet. Det är nåt...
Erora?
Erora!
Aurora.
-Åt det alla? -Inte alla.
Bara alla andra.
Nej, stanna. Stanna där du är.
Tror du mig nu?
Ja.
Är du det lyckligaste du har varit?
"Lycklig" vill jag inte säga.
Vi går ut genom fönstret och ner för brandtrappan.
Redo?
Det var ju det jag sa.
Jag smakade inte gott.
TUMSUGSMEDEL
Hej, Aurora.
Kom inte in hit.
Jag har kommit för att rädda Aurora.
Aurora, du kan inte stanna här. Det är inte säkert.
Följ med mig. Jag tar hand om dig.
Gå bort från golvet.
Du behöver inte göra det du tror att du måste göra.
-Men du måste bort från golvet. -Aurora.
-Lättare för dig än för honom. -Mamma! Gå bort från golvet.
Kalla mig inte det. Det sårar mig.
Det kommer att äta dig.
Vad kommer att äta mig, Aurora?
Mamma.
Det vill inte äta dig, Erora.
Det är ditt monster.
Det är mitt monster.
Du önskade det.
Du måste leva med det.
Jag önskade dig också.
Vi ger oss iväg nu, Erora.
Du kan inte ens säga mitt namn.
Och jag vet inte ens ditt namn.
Du kommer på nåt att kalla mig.
Och jag kallar dig "lilla flicka".
Sluta!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service