Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
PRAŠNJAVI ZEKA
Ima nešto ispod mog kreveta.
Ne dodirujte pod. Ne može da vas sredi ako ne dodirujete pod.
Nema ničega ispod tvog kreveta. Ničega osim prašnjavih zečića. -Znam.
Poješće vas.
Spavaj, Aurora.
Laku noć, Aurora.
Želim, želim, želim...
Aurora? -Da? -Popni se ovamo.
Hajde.
Aurora? -Aurora! -Šta radiš tamo napolju?
Kako si izašla napolje? -Ulazi unutra. Jesi li dobro? Ulazi unutra.
Ne volim kad ideš na spavanje tako uznemirena, Aurora.
Hoću da razmisliš o svim svojim brigama i da ih staviš u moj džep.
Sve čega se plašiš. Sve za šta se bojiš da će se desiti.
Stavi sve u moj džep i ja ću to čuvati za tebe da možeš da spavaš.
Jesu li sve tvoje brige unutra?
Laku noć, Aurora.
Ćao, tata.
Previše si velika da sisaš zglob. Dobićeš konjske zube.
Laku noć, Aurora. -Ćao, mama.
Aurora? -Aurora? Šta se tamo dešava?
Aurora?
Mama?
Oče naš, koji si na nebesima da se sveti ime Tvoje
Da dođe carstvo Tvoje, da bude volja Tvoja
Kako na nebu, tako i na zemlji
Oče naš, koji si na nebesima da se sveti ime Tvoje
Da dođe carstvo Tvoje, da bude volja Tvoja
Kako na nebu, tako i na zemlji
Hleb naš nasušni daj nam danas I oprosti nam dugove naše
Kao što i mi opraštamo dužnicima svojim
Oprosti nam dugove naše
Oče naš, koji si na nebesima da se sveti ime Tvoje
Da dođe carstvo Tvoje, da bude volja Tvoja
Kako na zemlji tako i na nebu...
Stanaru 5B
Hoću da te angažujem da ubiješ čudovište ispod mog kreveta.
Da li je ovo dovoljno da obezbedim tvoje usluge?
A.
Da li je to dovoljno novca?
Za šta? -Da obezbedim tvoje usluge. -Nisam ga prebrojao.
Kako znaš reč "obezbediti"?
Kalendar "reč na dan".
Kako se zoveš? Ili ti je "A" ime?
Aurora. Kako se ti zoveš?
Imam 327 dolara i...
42 centa ovde, Aurora. Odakle ti sav ovaj novac?
Opljačkala sam crkvu.
Je li to dovoljno da se ubije čudovište?
Zašto misliš da ja ubijam čudovišta?
Videla sam te kako si jedno ubio.
Šta si videla?
U Kineskoj četvrti.
Iza dim sum restorana.
Videla sam zmaja.
I ti si ga ubio.
Videla si me kako ubijam zmaja?
Kako sam ga ubio, Aurora?
Uklizao si ispod njegovog stomaka... Rasporio si ga kao ribu.
A onda si mu odsekao glavu.
Imaš bujnu maštu.
Imam dva oka.
Čudovišta ne postoje. -Postoje. Ne pretvaraj se.
Odrasli se ne pretvaraju. -Odrasli se pretvaraju da se ne plaše.
Ali plaše se. Sve vreme.
To je uglavnom tačno.
Erora... -Aurora.
Erora. -Aurora. -Devojčice...
Jesi li rekla roditeljima da ja ubijam čudovišta?
Prestani.
Šta tvoji roditelji misle o čudovištima? Da li veruju u njih?
Sada veruju. -Sada veruju?
Ranije nisu, ali sada veruju. Teško je ne verovati u nešto
kada te to jede. Kada te to pojede.
Čudovište je pojelo tvoje roditelje?
Da. -Kao ono za koje misliš da si videla kako sam mu uklizao
ispod stomaka i rasporio ga kao ribu? -Da.
I to čudovište živi ispod tvog kreveta? -Da.
Pokaži mi.
Jesi li videla kako je pojelo tvoje roditelje?
Bila sam ispod ćebeta.
Samo si ih čula kako ih jede?
Samo sam čula kako ih je sredilo.
To je soba mojih roditelja. Mislim da su pokušali da se sakriju tamo.
Nema krvi. Obično, kada je nešto pojedeno, ima krvi.
Progutalo ih je cele.
Da li je tvoja mama ili tata imao pištolj?
Neko je imao pištolj. Jesi li čula pucanj?
Šta sam ti rekla.
Ovo sve izgleda kao da je pravilo buku. Tvoji roditelji nisu zvali u pomoć?
Imaš komšije. Niko nije čuo ovo? -Ono jede sve.
Čak jede i tvoje vriske.
Hoće li pojesti tvoje "šta sam ti rekla" kada pojede mene?
Reći ću ti "šta sam ti rekla" sada, a kad te pojede,
znaćeš da sam ti već rekla.
Zašto nisi otišla u policiju? -Zašto ti sada ne odeš u policiju?
Ne znam šta bih im rekao. -Vidiš?
Mogao bih da im kažem da ima jedna devojčica
koju su roditelji napustili.
To možeš da im kažeš. Nakon što ga ubiješ.
Pokušavam da razumem ovo onako kako ti razumeš, devojčice.
Čudovište za koje misliš da si me videla kako ga ubijam...
Znam, videla sam te kako si ga ubio.
Tvoje čudovište, je li kao to? -Zato sam te i unajmila.
Nisam pristao da budem unajmljen.
Ne znam šta si videla iza onog dim sum restorana,
ali nisam ubio nikakva čudovišta.
Nisam ništa ubio.
Zato zapravo i nećeš da ideš u policiju.
Ubijanje je protiv zakona. Jesi li ubio mnogo stvari?
Deluješ kao neko ko je ubio mnogo stvari.
Prema mom iskustvu, ona vrsta čudovišta
koja može da proguta čoveka celog a da ne prospe ni kap,
to ne radi nasumično. -Jesi li završio sa pretvaranjem?
Gledam stvari onako kako ih ti gledaš.
Zašto bi čudovište pojelo tvoju porodicu?
Dodirnuli su pod.
Ako je tvoje čudovište kao moje, ono ne jede ljude zato što hodaju po podu.
Zašto je tvoje čudovište htelo da pojede tebe?
Zato što ja ubijam čudovišta.
Da. Idi kući, devojčice.
Ima nešto ispod mog kreveta što želi da me pojede.
Onda ne dodiruj pod.
Nisam mislila da ću te opet videti. Zagrlila bih te, ali kao što znaš,
zaista ne ulažem trud u takve stvari.
Naručili ste sendvič? -Jesam.
Hoćeš polovinu?
Pokušavam da opustim vilicu.
U stalnom je grču, pa moram da je...
opustim... da mi ne iskoči iz lobanje
kada zagrizem hranu.
Da li ti je nešto od ovoga poznato?
Da li bi trebalo? -To su moje komšije. Profesionalno nestali.
Stvarno si upoznao svoje komšije? -Znam za njih.
Ćerka je bila kod kuće kada se to desilo. -Da li je videla? -Čula je.
Mislila je da je to čudovište ispod njenog kreveta.
Tražiš čudovište? -Čudovište traži mene.
I mislim da je to čudovište ušlo u pogrešan stan.
Čudovište ima sreće što je ušlo u pogrešan stan.
Mora da su provalili i shvatili grešku.
Morali su da ubiju roditelje koji su ih videli.
Devojčica ništa nije videla. Poštedeli su joj život.
Pogledaću ovo.
Kako znaš da devojčica nije ništa videla?
Rekla mi je da ništa nije videla.
Videla je tebe.
Postoji devojčica koja zna tvoje lice.
Zna šta radiš? -Ne zna ništa.
Videla je čudovišta. Veruje u čudovišta. -Ti si čudovište.
Da li veruje u tebe?
Neću ubiti devojčicu.
Zato što si već ubio njene roditelje?
Ti nisi ubio roditelje te devojčice.
Gotovo sigurno, ako ne i bar donekle, jesam.
Gepard ubije pavijana.
Otkriva da se beba još drži za mrtvu majku. Šta gepard uradi?
Ne pojede bebu. Čak i gepard zna da je kretenizam
ostaviti dete bez roditelja. -Da.
Gledala sam to na Nacionalnoj geografiji.
Beba je ionako umrla.
Gepard je nastavio dalje.
I ti bi trebalo.
Skloni se s poda! -Čudovište dolazi. Sakrij se ispod kreveta.
Čudovište je ispod mog kreveta.
Onda se sakrij u orman.
Da li je neko bio ovde?
Jesu li izašli preko požarnog stepeništa?
Sredilo ju je.
Tvoje čudovište?
Dodirujem pod. Gde je sada tvoje čudovište?
Zašto nije ovde?
Jede.
Dođi ovamo.
Ako je neko bio u tvojoj sobi i uspeo da pobegne, vratiće se.
Nije pobegla.
Ostani tu.
Šta radiš?
Ispuštam mu telesne tečnosti da kad ga isečem na delove, ne bude nereda.
Zašto moraš da ga isečeš na delove? -Moram da se rešim tela.
Zašto ga jednostavno ne staviš u moju sobu?
Neka ga čudovište pojede.
Jesi li ikada bila u mesari? -Da.
Ono što moram da uradim je slično onome što oni rade sa svinjama i kravama
u mesari, samo sa čovekom.
Samo što mi pokušavamo da ga spakujemo u kofer, ne u stomake.
Volim svinje. -Onda kravu.
Sve što ti je u redu da se radi kravi, trebalo bi da ti bude u redu
da ja uradim ovom tipu. -Mogu li da gledam? -Ne.
Više se ne vidi da je bio čovek.
Možeš mi pomoći da umotamo delove,
ako želiš.
Ko je bio on? -Ubica.
Da li je došao da ubije čudovište? -Moraš prestati da pričaš o čudovištima.
Čudovište nije pojelo tvoje roditelje. Tvoji roditelji su ubijeni.
Da li ih je neko iseckao na komade?
Došao je da ubije mene.
Ili tebe. Došao je da ubije jedno od nas. Mene, iz svojih razloga.
Tebe, zbog moje greške.
Zašto bi hteo da ubije mene?
Nije bilo čudovišta u Kineskoj četvrti. To su bili ljudi.
Čudovište nije ubilo tvoje roditelje.
To su bili ljudi koji su hteli da ubiju mene
zbog čudovišta koja sam ubio. Čudovišta koja su bila ljudi.
Ne moraš da se osećaš loše jer je čudovište
pojelo moje roditelje. -Prestani da govoriš to.
Samo zato što ti ne želiš da bude tako
ne znači da neće biti tako. Jer tako jeste.
Čudovište je pojelo moje roditelje.
Čudovište će uvek pojesti moje roditelje, osim ako ga ti ne ubiješ.
Voleo bih da mogu da verujem da je bilo čudovište ispod tvog kreveta, devojčice.
Najsrećniji sam bio kad sam verovao
u nešto nemoguće. -Bićeš veoma srećan.
Zdravo. Ja sam Brenda Batista iz Službe za decu i porodicu.
Jeste li vi Aurorini... -Da.
Zdravo, Aurora. -Zdravo.
Imali smo zakazan sastanak.
Jesmo? -Ako želite, mogu vam dati nekoliko minuta da se sredite.
Ovo se neće skoro srediti. Moraćemo da pomerimo termin.
Roditeljstvo je zahtevno. -Posebno hraniteljsko roditeljstvo.
Da. Posebno hraniteljsko roditeljstvo.
Mi smo prva porodica koja je ušla u njen život posle onoga što se dogodilo.
A poverenje nije lako ni u najboljim okolnostima.
Treća porodica. Vi ste njena treća hraniteljska porodica.
To su vam objasnili, zar ne? I znate to? -Da. Naravno.
Naravno, ja sam mislio u smislu da smo mi prva porodica
koja je ušla u njen život nakon prethodne porodice.
I oduvek sam bio... Izvinite.
Loše se osećam. Svima ovde je loše.
Ne bi trebalo da prilazite bliže, niti da ulazite.
Ponadala sam se da mogu da iskoristim vaš toalet. -Ne.
Moram da vam kažem, i mrzim što to moram jer znam kako zvuči,
ali ako ne ispoštujete zakazani sastanak,
to ulazi u vaš stalni dosije.
Brenda, znate kako to zvuči,
a ipak ste to rekli. -Znam. Nije pretnja.
Znam. Pomerićemo termin. Izvinite zbog neprijatnosti. Doviđenja.
Treba da operete ruku.
To nije tvoja socijalna radnica.
To nije njen hranitelj.
Dakle, ovo ti je treća porodica.
Koliko je tvojih porodica ovo čudovište pojelo?
Sve. -Sve? I niko ti ne veruje?
Ne.
Možda da ovome priđemo naučno. Deca su naučnici.
Ne igrate se, vi eksperimentišete. Prikupljate podatke. Analizirate.
Ali glave su vam pune sranja i Deda Mraza,
pa ne znate šta je stvarno.
Znam šta je stvarno. -Ne. Misliš da znaš. -Ti misliš da znaš.
Odakle je došlo tvoje čudovište?
Poželela sam ga.
Poželela sam želju kad sam videla zvezda padalicu,
kao što sam poželela da ga ti ubiješ.
Željenje nije naučno utemeljeno,
na dokazima zasnovano razmišljanje, devojčice.
Zašto si ga poželela? -Htela sam da pojede moje roditelje.
Zašto si želela da čudovište pojede tvoje roditelje?
Nisu bili baš dobri prema meni.
Ljuta si na mamu i tatu. Poželela si da nestanu, pa si poželela želju
za kojom sada žališ.
Svi tvoji roditelji nisu bili dobri?
Neki su bili dobri. -Zašto ih je onda čudovište pojelo?
Pokušavalo je da pojede mene.
Šta si to uradila?
Da li si videla nešto što nisi smela da vidiš?
Šta te čini tako ukusnom, Erora? -Aurora. -Arora.
Aurora. -Erora. -Aurora. -Da. Aurora.
Ja sam zla. -Ko je rekao da si zla?
Ono zna da sam zla.
Stalno jede moje porodice jer ne zaslužujem porodicu.
Upoznao sam zlo. Veruj mi, ti nisi zla.
Gde je sada tvoje čudovište?
Spava preko dana. -Ispod tvog kreveta? -Ispod poda, ispod mog kreveta.
Uglavnom izlazi noću i pokušava da me pojede.
Neće stati dok me ne pojede.
Zato bi trebalo da ga ubiješ pre nego što to uradi.
Jesi li pokušala da poželiš da nestane? -Očigledno nije uspelo.
Recimo da ipak ubijem tvoje čudovište. Šta onda? Gde ćeš ti?
Postoje mesta gde deca u tvojoj situaciji obično završe.
Ako me uhvate.
Nemaš nikakvu drugu porodicu?
Ne.
A ti?
Postoji li neko kome bi nedostajala ako bi nestala?
Ne.
Svi su pojedeni.
Postoji li neko kome bi ti nedostajao ako bi nestao?
Meni bi nedostajao da nestaneš.
Šta je u koferu? -"Ko je u koferu?"
Da li je to ona mala? -To je onaj veliki.
Ovo je mala. -On je ubio nju.
Ti si ubio njega. -Vratiti pošiljaocu. -Poslala sam dvoje.
Video sam samo onog koga si poslala mene da ubije.
Lapsang sučong. Hoćeš malo? -Da, molim.
Nisam poslala nikoga da te ubije. Sada te molim da budeš iskren.
Ko je pokušavao koga da ubije
i da li postoji osnov da se to smatra samoodbranom?
Jer niko nije trebalo da ubije tebe.
Možda sam ja prvi počeo, šta god.
Samo sam pokušavala da pomognem.
Gledala sam na taj gest kao na profesionalnu ljubaznost.
Mislila sam da sam velikodušna.
Poslati nekoga da ubije devojčicu? -Poslati nekoga da ubije svedoka
ko zna tvoje lice i zna šta radiš.
Ako hoćeš da mi sudiš po lakoći s kojom mogu da ubijem dete, slobodno.
Ja jedem sendvič sa prasetinom uz čaj.
Snalazio sam se s tom devojčicom.
Izgledaš isprovocirano. Ta devojčica je očito pokrenula kod tebe ono
sa gepardima i pavijanima. Bar bi ovako sve bilo gotovo
i mogao bi da potiskuješ ili da se prepuštaš tome kako hoćeš,
ali bi imao jednu brigu manje.
Nema na čemu.
Hvala.
Nema na čemu. Ovog puta iskreno. Ono prvo je uglavnom bio sarkazam.
Šta se desilo sa drugim paketom koji sam poslala?
Jesi li i nju ubio?
Šta da kažem porodicama ovih ljudi?
Nikad nisam video drugi paket. -Sredilo je čudovište ispod kreveta?
Da, pa... Da. Da.
Niko nije čuo za roditelje.
Niko ne zna ništa o njima osim najdosadnijih detalja.
Nije im bila ni ćerka. Bili su hranitelji s namerom usvajanja.
Šta se desilo sa njenim biološkim roditeljima? -Napustili su je.
Spakovali se i ostavili je. Vidiš li obrazac? Vidim obrazac.
Mislim da znamo ko je bio pravo čudovište.
Ja ubijam čudovišta.
Niko te nije pratio kući. Niko ne zna gde živiš.
Ipak, ja bih se svakako preselila. I saznala sam ko pokušava da te ubije.
Ko?
Svi. Svi pokušavaju da te ubiju. To je neverovatno.
I u tvom poslu, neizbežno. Čestitam. I primi moje saučešće.
Je li to beba pavijan?
Ko je u malom koferu?
Nismo mogli celog da ga spakujemo u jednu torbu.
"Vi"? -Rekao sam ti da me čekaš kod kuće. -Ti se nisi vraćao kući.
Hteo si da me ostaviš. -To joj se, izgleda, često dešava.
Aurora, dođi ovamo. Sedi pored mene.
Ne poznajem te.
Hteo si da me ostaviš. -Nikad ti nisam rekao da ću ostati.
Unajmila sam te. Uzeo si moj novac.
Aurora, znaš li da postoje kulture
koje čak ni ne priznaju da je neko tvojih godina osoba?
Zovu to odloženo lično postojanje. Ti si samo malo telo
sa dušom koja polako raste u njemu, i tek ćeš postati osoba,
ali još nisi osoba. Zato bi trebalo da pustiš da prave osobe razgovaraju.
Ja sam... -Ne. Začepi.
Hoćeš sendvič?
Ona ne jede svinjetinu. -Ti očigledno prolaziš kroz nešto.
Vidim to. Neka trauma iz detinjstva. Prestani s tim!
Ova devojčica nije ti iz detinjstva, i pomaganje njoj neće popraviti tebe.
Znam da kažu da ne možeš zaista da razrešiš traumu iz detinjstva
ako nemaš sopstveno dete. Sugerišući da su ljudi bez dece defektni,
što je stav s kojim se ne slažem.
Ovde ću te zaustaviti. -Ovaj voz se ne zaustavlja. Ide do krajnje stanice.
Unajmila te za šta?
Da ubijem čudovište ispod njenog kreveta.
Čudovište koje je pojelo njene hranitelje? -I njene biološke roditelje.
I sve njene roditelje. -I onu ženu s pištoljem
koja se provukla kroz prozor moje sobe. -Ja je nisam video. -Ja sam je videla.
Videla sam kako je pojedena. -Ne znam šta da radim s ovim. -Vidiš?
Ko je ubio ženu s pištoljem koja se provukla kroz tvoj prozor?
Ja je nisam video. -Čudovište ispod mog kreveta.
Nisi jedina sa čudovištem ispod kreveta, Aurora.
Svi, svi ti koji pokušavaju da te ubiju,
nikada neće prestati da pokušavaju da te ubiju
dok te ne ubiju ili dok ti ne budeš ubijena.
Nikad ne možeš da spavaš dvaput u istom krevetu.
On može da spava u mom krevetu.
Neka čudovište pojede njih.
Odlazi smesta. Napusti grad. Ne idi kući. Ne jedi dim sum.
Samo odlazi. Izvuci se iz svega toga.
Zdravo. Dobro došli nazad. Uobičajeno? -Da, molim.
Ona žena je rekla da imaš probleme.
Trenutno imam dva problema. Da bude jasno, ti si jedan od njih.
Mogao bi jednostavno da mi budeš tata.
Bio bi dobar tata. -Ne želim da budem
jedan od tvojih tata, Erora. Sve tvoje tate su umrle.
Aurora.
Sećam se da sam mislio da je moja majka najlepša žena na svetu.
Onda sam jednog dana pažljivo pogledao i shvatio, zapravo i nije.
Ali moj mozak je hteo da tako mislim.
Zar to nije glupo?
Šta god da misliš da želiš ili ti treba od mene, to zapravo nije to,
već ono što tvoj mozak želi da misliš.
I šta god ja mislim da želim ili mi treba od tebe...
To je samo ono što tvoj mozak želi da misliš? -Upravo tako.
Mi se zapravo ne poznajemo.
Poželela sam te. -Da, to si uradila.
Ali ti zapravo nisi kontrolisala da se bilo šta od toga desi.
Jesam. -Ne. Ne, nisi. -Jesam. -Ne, nisi. -Jesam. -Ne.
Jesam. -Ali nisi, zapravo.
Ja...
Mogu li da sednem? -Ne bih da sam na tvom mestu.
Da li je ona tvoja ćerka? -Da. -Ne.
Ne bih voleo da dovodim u pitanje tvoje roditeljstvo... -Onda nemoj.
Škampi šumai. Knedla s pečurkama. Kolačić zmaj sa crnim susamom.
Knedla u obliku torbice. Supa sa knedlama. Zec-knedla sa škampima.
Pretpostavljam da znaš zašto sam ovde. -Pretpostavljam da sam ja razlog. -Jesi.
Ona nije.
Možeš je jednostavno ignorisati.
Možda bismo mogli da razgovaramo napolju.
Samo što smo dobili hranu.
To što je ona ovde neće ih zaustaviti.
Nadrljaće.
Još niko ne zna da sam te video.
Zar ne bi trebalo da im kažeš?
Ovako ćemo. Dok ona jede dezert, ja ću izaći s tobom.
Razgovaraćemo o onome o čemu moramo.
Na način na koji moramo.
Može li?
Možemo li dobiti kutije za poneti, molim vas?
Pustićeš da ga čudovište sredi? -Neko čudovište.
Zdravo, Aurora. Mogu li da uđem?
Moj tata je u dnevnoj sobi.
Hvala što ste se tako brzo vratili.
Izvinjavam se zbog jutros.
Nadam se da će sve imati smisla kad objasnim.
Nije vam bilo loše. -Ne.
Ne dirajte pod. -Je li u pitanju lava? -Ne, nije lava.
Čudovište će vas pojesti ako dodirnete pod.
Protumačiću to kao upozorenje.
Bili biste prvi. -Erora. -Aurora. -Aurora. -Aurora.
Upravo to sam i rekao. Verovatno ne treba da joj povlađujemo.
Misli da je čudovište pojelo celu njenu porodicu.
Čudovište jeste pojelo celu moju porodicu.
Idi i ušuškaj se. Baš kao što sam ti pokazao.
Imam toliko misli. -Samo uhvatite jednu misao iz vazduha.
Uhvatite je dok prolazi iznad vaše glave i recite je naglas.
Uhvatite je i recite. -Svi ćemo umreti.
To je velika misao. -Ne verujem da ju je porodica te devojčice
napustila. Nije njena prva porodica.
Nije ni druga. A sigurno ne ni ovi poslednji ljudi.
Ne mislim da su svi samo otišli. Mislim da su svi mrtvi.
Dve porodice? -Tri. Ja nisam otac ove devojčice.
Živim preko hodnika, 5B. -Zašto ste lagali? -Nisam lagao.
Ta devojčica je lagala. Veoma je dobra u laganju.
Tek sam je upoznao i rekla mi je
da je čudovište pojelo njene roditelje i onda ste vi pozvonili.
Verujem da ona veruje da postoji čudovište.
Mislim da ne laže o tome. Samo je u zabludi.
Ali nešto radi nešto
i vi morate nešto da preduzmete povodom toga.
Ako imate nekoga koga možete da pozovete, treba da im kažete
da je situacija očajna i hitna.
Treba da im kažete to odmah, smesta.
Jer smo trenutno u opasnosti. Vi, ja i ta slatka devojčica.
Zašto mislite da smo u opasnosti? Zašto ste ugasili svetla?
Dođite ovamo.
Pratili su je kući. Posmatraju zgradu.
Njeni hranitelji su nestali.
Ništa ovde nema smisla.
Ćao, ovde Batista.
Ima li tamo nečega? -Da. Nešto se ovamo dešava.
Treba da dođete gore. -Razumem.
Mislim da je videla kako joj roditelje likvidiraju
i sada vidi čudovišta. A to, to su čudovišta.
Verovatno bi ona to mogla bolje da objasni svojim rečima
jer se njoj desilo i nema nikakve veze sa mnom.
I pretpostavljam...
u međuvremenu, takođe potpuno nepovezano sa mnom...
Hoćete li da otvorite?
Razmišljam.
Hoćete da ja otvorim? -Ne.
Ja ću da otvorim.
Skloni se s poda! -Vrati se pod svoje posebno ćebe.
Zašto si ovde? -Zašto si ti ovde?
Dole ima bar pola tuceta ljudi
čiji je večerašnji cilj da te pretvore u leš. -Da, pa...
A ti si ih doveo ovde, kao Čarobni frulaš.
Jesi li imao frulu? -Ne bukvalnu frulu.
Ovo je zaseda. -Znam. Ja postavljam zasedu.
Ja sam taj koji vreba iz žbunja.
A ono što oni rade je manje zaseda, a više opsada.
Da, to dete neće preživeti opsadu.
Dobro je. FBI je unutra i zovu pojačanje.
Ja sam samo zabrinuti komšija,
5B.
Savršeno je.
Bože. -Mnogo sam razmišljao o ovome. -Stvarno? "Mnogo si razmišljao"?
Kako meriš "mnogo razmišljanja"? Po količini ili po kvalitetu?
Jer sam čula vrlo malo misli i nijedna nije bila dobra.
Maltene sam uspeo, ako već nisam,
da ih ubedim da su nestale porodice delo profesionalaca.
Tako da bi se ovo moglo lepo završiti za mene. Ja navodim Petra da ubije Pavla.
Ne znam kako da budem jasnija nego što već jesam.
Ne možeš da spaseš ovu devojčicu.
Videla je tvoje lice. Videla je moje lice.
Mora da umre. Jedino što možeš je da spaseš sebe.
Ja sam uradila svoj deo.
Zabrinuta komšinica.
Ja nisam iz Službe za decu i porodicu.
Ja sam iz FBI-ja.
Istražujemo nestanak Aurorine porodice.
Porodica.
Šta se dešava u životu ove sirote devojčice da FBI to istražuje?
Obično ne bih otkrivala ono što znamo,
ali pošto ne znamo ništa, mogu da podelim.
Imamo jedan trag. Nešto čudno u prvoj kući. -Koliko čudno?
Otvorena bočica sredstva protiv sisanja palca na Aurorinom noćnom stočiću.
Neko joj je to nanosio na prst
i nestala je zajedno sa četkicom za nanošenje,
koja je pronađena ispod podnih dasaka ispod njenog kreveta.
Kako je dospela tamo, niko ne zna.
Možda ju je čudovište ispljunulo.
To je sredstvo za odvraćanje.
Slučajno sam dodirnula pod.
Ne dodiruj pod. Poješće te. Skloni se s poda!
Skloni se s poda! Skloni se s poda!
U redu, u redu. -Skloni se s poda!
Isuse!
Ona stvarno veruje u to. -Da. Vidim to.
Zavuci se pod svoje posebne pokrivače. Ne izlazi dok ti ne kažem.
Skloni se s poda!
To nije smešno.
Dolazi da te sredi! -Ućuti!
Gde ste? -Unutra smo. Skoro smo tu.
Jesi li to ti?
Ko...
me je upucao?
Daj mi to. -Koliko ih je napolju? -Izbrojala sam dvojicu.
A koliko unutra? -Izbrojala sam dvoje.
Vrati mi pištolj.
Možda bi trebalo da se skloniš s poda.
Ovde ima neka životinja. -Šta ima? -Nešto veliko.
Ne radi to.
Šta je to?
Bože! Bože!
Bože! Šta se dešava? Šta se dešava?
Mislim da je to čudovište koje živi ispod Aurorinog kreveta.
FBI! -Na zemlju odmah! Baci oružje! -Na pod odmah!
Na pod! -Ne. Ne. -Ne, ne mogu to.
Žao mi je. Ne, to se neće desiti. Ne. -Na pod!
Ima nešto u podu!
Zabrinuti komšija, 5B.
Imaš devojčicu? -Imam devojčicu.
Želeo bih da se iskreno izvinim zbog svog tona ranije.
Nije bilo profesionalno. Možemo li da idemo? -Vreme je. Idemo. -Moramo.
Hajde. Sklonite me s poda. Zašto ne idemo do kola?
Kad stignemo do kola... -Podignite ih i izvedite odavde.
Ima nešto u podu. -Bože. -O, ne.
Bože! Ima nešto u podu. -Nešto u podu.
Ima nešto u podu. -Nešto u podu.
Nešto u podu. Ima nešto...
Erora.
Erora!
Aurora.
Da li je pojelo sve? -Ne baš sve. Samo sve ostale.
Ne, ostani. Ostani tu gde si.
Veruješ li mi sada?
Da. -Da li si sada najsrećniji u životu?
Srećan nije reč koju bih koristio.
Idemo kroz prozor, niz požarne stepenice.
Spremna?
Šta sam ti rekla.
Nisam bio baš ukusan.
Zdravo, Aurora.
Ne ulazi ovamo. -Došla sam da spasim Auroru.
Aurora, ne možeš ostati ovde. Nije bezbedno.
Pođi sa mnom. Ja ću se brinuti o tebi.
Skloni se s poda.
Ne moraš da radiš ono što misliš da moraš.
Ali moraš da se skloniš s poda. -Aurora...
Biće lakše tebi nego njemu. -Mama, skloni se s poda.
Nemoj me tako zvati. Boli me. -Poješće te.
Šta će me pojesti, Aurora?
Mama...
Ne želi da pojede tebe, Aurora.
To je tvoje čudovište.
To je moje čudovište.
Ti si ga poželela. Moraš da živiš s tim.
I tebe sam poželela.
Sada odlazimo, Aurora.
Ne umeš čak ni da izgovoriš moje ime.
A ja čak ni ne znam tvoje ime.
Smislićeš nešto kako da me zoveš.
A ja ću tebe zvati "devojčice".
Prestani.